OBH 9198/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Kovács Zsolt

Az eljárás megindulása:

A Budapest, IX. Hőgyes E. u. .... sz alatti épület bérlői panasszal fordultak az Országgyűlési Biztos Hivatalához, a Magyarországi Unitárius Egyház által bejelentett tulajdoni igénylés miatt az ingatlanra bejegyzett elidegenítési és terhelési tilalom miatt.

A Magyarországi Unitárius Egyház az épületet, a volt egyházi ingatlanok tulajdoni helyzetének rendezéséről szóló 1991. évi XXXII. tv. alapján visszaigényelte, és az igénylés kérdésében jogvita keletkezett, a megindult bírósági eljárást a Legfelsőbb Bíróság olyan ítélettel zárta le, hogy a kérdés rendezésére az Egyházi Egyeztető Bizottság jogosult. Az épületre, az igénylés rendezéséig elidegenítési és terhelési tilalmat jegyeztek be. Az Egyeztető Bizottság összehívását a Miniszterelnöki Hivatal azonban hónapokig nem kezdeményezte. E mulasztás miatt, a jogbiztonság sérelmének lehetőségére tekintettel rendeltem el vizsgálatot, és a beszerzett dokumentumok alapján a következőket állapítottam meg:

A vizsgálat megállapításai

Megállapítottam, hogy sem a Magyarországi Unitárius Egyház, sem az Egyházi Egyeztető Bizottság nem hatóság, ezért a tevékenységük, illetve mulasztásuk miatt benyújtott kérelem nem lehet vizsgálatom tárgya, ezért ebben a körben hatásköröm hiányát állapítom meg.

A bérlakások megvásárlásának jogosultsága nem állampolgári alapjog. Az 1994. III. 31-ig hatályos 32/1969.(IX.30.)Korm. rendelet szabályozta az állami lakások elidegenítését, és az nem kötelezte az állami szerveket, tanácsokat, illetve az önkormányzatokat a bérlakások elidegenítésére, ezért ha azt nem teljesítette, azzal nem sértett állampolgári jogot. A lakások és helyiségek bérletére, valamint az elidegenítésükre vonatkozó egyes szabályokról szóló 1993. évi LXXVIII. törvény 1994. április 1-jét követően az önkormányzatokat kötelezte az állami tulajdonból ingyenesen a tulajdonukba került bérlakások értékesítésére, ha a bérlet a törvényi feltételeknek megfelelt, de e törvény  46. § f. pontja szerint: nem áll fenn vételi jog az elidegenítési és terhelési tilalommal terhelt lakásra. 

1996 -ban, a bérlők jogainak védelmében már kezdeményeztem a volt egyházi ingatlanok tulajdoni helyzetének rendezéséről szóló 1991. évi XXXII. tv. módosítását, és az állampolgári jogokat sértő gyakorlat megszüntetését. Részben az ajánlásomnak tesz eleget az Országgyűlés által elfogadott 1997. évi CXXV. törvény, amely lehetővé teszi a Magyarországi Unitárius Egyház igényének Egyeztető Bizottság előtti elbírálását. A továbbiakban kormányrendelet szabályozza a nem Magyarországon bejegyzett egyházaktól államosított ingatlanokkal kapcsolatos igények kielégítésének lehetőségét. E jogszabálymódosítás nélkül nem lenne reális esély arra, hogy a fele-fele arányban a Kormány által delegált, illetve az egyházak képviselőiből álló Egyeztető Bizottság tárgyalásán egyezség szülessen.

Az egyházaknak visszaadott ingatlanok bérlőit másik megfelelő cserelakás, vagy vagyoni kártalanítás illeti meg. Épület lakottan, csak a bérlők hozzájárulásával adható át az egyháznak. Ha az egyház az ingatlant természetben nem kapja meg, de jogosultságát részben elismerik, úgy az épület társasházzá alakítható, és a bérlők azt megvásárolhatják, míg a kapott kártalanítás összegéből az egyház polgári jogi szerződéssel lakásokat vásárolhat.

Az elidegenítés alapvető feltétele, hogy az eladó rendelkezzen a tulajdonjoggal, vagy a tulajdonos megbízásából járjon el. Az adott esetben azonban az ingatlan nem az önkormányzat tulajdona, így annak elidegenítésére az ellenérdekű fél igényének jogerős rendezéséig nem jogosult. A panasz - bár nem egyedi - speciálisnak tekinthető, ezért annak rendezéséhez jogszabálymódosításra volt szükség. 

Fentiek alapján megállapítottam, hogy a hatóságnak az a mulasztása, hogy a kérdést nem terjesztette a törvény módosításáig az Egyeztető Bizottság elé - nem sértett állampolgári jogokat, ezért a vizsgálatot alkotmányos visszásság hiányában megszüntettem.

Budapest, 1997. december 15.

Dr. Polt Péter