OBH 9176/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Horváth Judit

A vizsgálat megindítása
A panaszos azt sérelmezte, hogy a jogerős bírói ítélet ellenére kiskorú gyermekével a kapcsolattartása nem biztosított. Kifogásolta, hogy a miskolci gyámhatóság nem tesz intézkedéseket az ügyben. Az Alkotmány 15. §-a kimondja, hogy a Magyar Köztársaság védi a házasság és a család intézményét. Ezen alkotmányos jog érintettsége miatt az ügyben vizsgálatot indítottam.
Tájékoztatást kértem Miskolc Megyei Jogú Város jegyzőjétől, aki megkeresésemre határidőben tájékoztatott, és megküldte az ügyben keletkezett valamennyi iratot.

A megállapított tényállás
A panaszos többször fordult hivatalomhoz a gyámhatóság eljárását, illetve intézkedésének hiányát kifogásolva. A gyermek a panaszos és az anya kapcsolatából született 1987-ben, az apa teljes hatályú apai elismerő nyilatkozattal a magáénak ismerte el. A gyermek születését követően a  szülők között a kapcsolat megfelelő volt. A panaszos mind az anyával, mind gyermekével tartotta a kapcsolatot. A gyermek két éves korában egy látogatás alkalmával a felek között szóváltás alakult ki, amelynek következményeként az apa már nem vihette magával a gyermeket. Ettől kezdődően a viszony a két fél között olyan mértékben megromlott, hogy a kapcsolattartás nem valósulhatott meg. 1992-ben a bíróság a gyermeket az anyánál helyezte el. 1995-ben az apa kérte a gyermekelhelyezés megváltoztatását, de ezt a kérelmet a bíróság elutasította. A kapcsolattartást - a felek között  1994. október 13-án létrejött egyezség szerint - a bíróság  úgy szabályozta, hogy az apa jogosult a miskolci  Családsegítő Szolgálat helyiségében gyermekével találkozni minden hónap utolsó szombatján 9 óra 30 perctől 16 óráig, szakember közreműködésével. E szabályok szerint a kapcsolattartás 1995-ben több alkalommal megvalósult. A megadott időpontokban az anya a gyermekkel, és az apa minden alkalommal megjelent. Az anya egy külön helyiségben tartózkodott, míg a gyermek egy másik helyiségben találkozott   az apával. Az apa és az anya viszonya rendkívül feszült volt. A gyermek az apjával szélsőséges mértékben elutasító magatartást tanúsított. A Családsegítő Szolgálat szakembereink véleménye szerint  a havi egyszeri alkalom nem volt elegendő arra, hogy az apa-gyermek kapcsolata javuljon. Javasolták az erőteljes terápiás beavatkozást, ezt a lehetőséget a szülők számára megajánlották, de ezt a lehetőséget ők elutasították. A Családsegítő Szolgálat azonban hosszabb távon nem tudta vállalni, hogy a kapcsolattartáshoz helyiséget és szakembert biztosítson. Ennek költségeit fedezni nem tudta. A Gyámhatóság évek óta foglalkozik a kiskorú kapcsolattartási ügyével. Az ügy iratai minden lehetséges fórumon megfordultak /közigazgatási hivatal, bíróság, civil szervezetek/ az apa panaszai, bejelentései miatt. A panaszos kizárási kérelmet is benyújtott a jegyzőnek, melyben  a Polgármesteri Hivatal Hatósági Osztályának, mint első fokú gyámhatóságnak a kizárását kérte elfogultság miatt. A jegyző a kérelmet elutasította és az ügyben a kiadmányozás jogát magához vonta. A kapcsolattartás megvalósulása érdekében a gyámhatóság többször bírságolta az anyát és próbálta rábeszélni az apával való kommunikációra. A szülők közötti helyzet elmérgesedése a panaszosnak is betudható, hiszen folyamatosan hivatalos eljárásokat kezdeményezett az anya ellen, ezzel az anya ellenállását még jobban kiváltotta. A szülők közötti ellenséges viszony kihatással volt a gyermekre is, aki az apa közeledéseit elutasította, és a találkozások során sem tudott az apa közelebb kerülni hozzá. A panaszos kérte a kapcsolattartás karhatalommal való kikényszerítését is, amely azonban nem vezetett eredményre a kiskorú heves ellenállása miatt, ezért a gyámhatóság  ezt nem tartotta a továbbiakban megfelelő megoldásnak. A gyámhatóságon arra is sor került, hogy a gyermek pártfogó jelenlétében az apával találkozott, és a városban együtt sétáltak. Az anya - a gyámhatóság rábeszélésére - a kapcsolattartás újraszabályozását kérte 1997-ben. A szülők 1998. január 6-án a gyámhatóság előtt egyezséget kötöttek, mely szerint az apa jogosult gyermekével minden hónap második keddjén 14 órától 14 óra 30 percig a gyámhatóság által biztosított helyiségben családgondozó jelenlétében találkozni. Az azóta eltelt időszakban a kapcsolattartás létrejött az apa és fia között, májusban a meghatározott fél óra helyett egy órát töltöttek együtt. A gyámhatóság tudomása szerint jelenleg gyermekelhelyezés megváltoztatása iránt per nincs folyamatban.
1998. február 21-én kelt levélben az apa kérésére a budapesti Kapcsolat Alapítvány fordult hozzám, hogy a kapcsolattartási ügyben az apa segítségére legyek.  Az Alapítvány felajánlotta a segítségét a miskolci gyámhatóságnak a kapcsolattartás megvalósításához. Miskolcon beindították volna  kapcsolatügyeletüket, illetve az apa kifizette volna az anyának a fővárosba utazás költségeit. Ezt a kezdeményezésüket a gyámhatóság elutasította. Az alapítvány azt javasolta az apának, hogy indítson gyermekelhelyezés megváltoztatása iránt pert.

A vizsgálat megállapításai
A becsatolt iratok és a rendelkezésre álló információk alapján az alábbiakat állapítottam meg. A kapcsolattartást a gyámhatóság a jogszabályok által biztosított  eszközökkel próbálta realizálni. Ez a törekvés elsősorban a szülők rendkívül feszült viszonya miatt nem valósulhatott meg maradéktalanul. A szülők viszonya kihatott a gyermekre is, aki  ezért ellenséges magatartást tanúsított az apával szemben. A kapcsolattartást a bíróság szabályozta, a gyámhatóság csak az így megállapított szabályok szerint intézkedhetett a kapcsolattartási ügyben. Ezért sem fogadhatta el a Kapcsolat Alapítvány azon kezdeményezését, hogy a kapcsolattartás más módon valósuljon meg. A gyámhatóság eljárását megvizsgálva nem találtam olyan intézkedést, mely a vonatkozó jogszabályokkal ellentétes lett volna. A jegyző a kizárás kérdésében a módosított  államigazgatási eljárásról szóló 1957. évi IV. tv.19. §-ban foglaltaknak megfelelően hozta meg határozatát. A relatív kizárási ok kérdésében a szerv vezetője dönt. Ilyen esetben a vezetőnek mérlegelési jogköre van, tehát nem köteles automatikusan az ügyintézőt kizárni. A kizárási indítvány elutasítása ellen az ügyfél nem fellebbezhet. Megállapítottam, hogy a panaszos kizárás iránti kérelme nem volt megalapozott, hiszen kérelmét csak azzal indokolta, hogy a meghozott érdemi döntések és közbenső határozatok ránézve sérelmesek.  Nem indokolta megfelelően, hogy az ügyintézőtől miért nem várható el az ügy tárgyilagos megítélése. Ez az indítvány valóban nem adott elegendő alapot a kizáráshoz, így a jegyző ezen kérdésben hozott határozata nem volt jogsértő.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa az 1993. évi LIX. tv.16. §-a alapján azt vizsgálhatja, hogy az eljáró hatóság intézkedése, vagy intézkedésének elmulasztása alkotmányos visszásságot okozott-e. Alkotmányos visszásság fennállása esetén van lehetősége arra, hogy ajánlással forduljon a visszásságot előidéző szervhez. Jelen esetben ilyen alkotmányos visszásság fennállását nem állapítottam meg, ezért ajánlással nem élek. Az országgyűlési biztos nem szabályozhatja a kapcsolattartást egyik fél érdekében sem, erre csak a bíróságnak illetve a gyámhatóságnak van hatásköre. Ennek alapján a Kapcsolat Alapítvány javaslatainak sem tud érvényt szerezni. A szülők között létrejött egyezség pozitív elmozdulást mutat az ügyben, mely alapot adhat arra, hogy a kapcsolattartás realizálódjon.

Budapest, 1998. június 3.

Gönczöl Katalin