OBH 9046/1996., és az OBH 3753/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Haraszti Katalin
A vizsgálat megindulása:

	A panaszosok azért fordultak az Országgyűlési Biztos Hivatalához, mert sérelmezték, hogy személyi okmányaikban születési helyük első sorban román nyelven - magyarul mindössze másodsorban és csak zárójelben Tirgu Mures (Marosvásárhely), illetve Zalau (Zilah) - van bejegyezve. Álláspontjuk szerint az említett körülmény egyes életviszonyaikban hátrányos megkülönböztetésüket eredményezi.   

A megállapított tényállás:

	Panaszosok magyar nemzetiségű román állampolgárként, honosítással szereztek magyar állampolgárságot (a továbbiakban: állampolgárság). Születési helyük személyi igazolványukban mind román, mind magyar nyelven szerepel.

A vizsgált alkotmányos jogok:

- A diszkrimináció mentes elbánáshoz való jog / Alkotmány 70/A.§ (1) bekezdése/.

Az alkalmazott jogszabályok:

Az anyakönyvekről, a házasságkötési eljárásról és a névviselésről szóló 1982. évi 17. törvényerejű rendelet

38. § (1) Magyar állampolgár születését és házasságkötését a magyar anyakönyv akkor is tartalmazza, ha a magyar állampolgárságot születése, illetőleg házasságkötése után szerezte meg.
(2) A hazai anyakönyvezéshez csatolni kell a külföldi anyakönyvi okiratot, ha külföldi anyakönyvi okirat nem áll rendelkezésre, a születés, a házasságkötés, illetőleg a haláleset tanúsítására alkalmas egyéb iratot.

Az anyakönyvekről, a házasságkötési eljárásról és a névviselésről szóló 2/1982. (VIII. 14.) MT TH rendelkezés

30. § (1) Az anyakönyvvezető a helységnevet a születés, a házasságkötés, illetőleg a haláleset időpontjában érvényes államigazgatási helynév figyelembevételével jegyzi be.

(2) Az anyakönyvbe a születés, a házasságkötés és haláleset helyeként, továbbá lakóhelyként csak a helység nevét kell bejegyezni. Budapest helységnév után az igazgatási kerület számát is 
fel kell tüntetni.

31. § (1) A külföldi helységnevet az illető országban használatos módon, vagy – ha ezt okirat nem tartalmazza – az ügyfél ismeretei szerint kell anyakönyvezni. A hivatalos külföldi helységnév mellett – ha ismert – járulékosan (zárójelben) a magyar elnevezést is fel kell tüntetni.
(2) A külföldi helységnév után az ország nevét zárójelben tünteti fel az anyakönyvvezető.

A polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló1992. évi LXVI. törvény 

Tv. 29. § (1) A személyazonosító igazolvány a polgár írásbeli nyilatkozata, valamint az anyakönyv és a személyiadat- és lakcímnyilvántartás – nem magyar állampolgár esetén ezeken túlmenően a polgár útlevele és a magyarországi tartózkodásának jogcímét igazoló közokirat – alapján kiállított olyan hatósági igazolvány, amely a polgár személyazonosságát és az e törvényben meghatározott adatait közhitelűen igazolja. A személyazonosító igazolványt első ízben a polgár 14. életévében lehet kiadni.

 (3) A személyazonosító igazolvány tartalmazza a polgár
a) nevét;
b) születési helyét;
c) születési idejét;
d) állampolgárságát;
e) anyja nevét;
f) lakcímét, illetve tartózkodási helyének érvényességi idejét;
g) arcképét;
h) saját kezű aláírását;
i) a személyazonosító igazolvány sorszámát és érvényességi idejét.

A polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló 1992. évi LXVI. törvény végrehajtásáról szóló 146/1993. (X. 26.) Korm. rendelet.

(2) Külföldön történt születés vagy elhalálozás esetén a nyilvántartás a település hivatalos elnevezésén kívül az ország magyar nyelvű megnevezését is tartalmazza.
(3) Ha a településnek van magyar nyelvű megfelelője, a polgár kérelmére a nyilvántartás azt is tartalmazza.

A személyi igazolvány kiadásának és nyilvántartásának átmeneti szabályairól szóló 147/1993. (X. 26.) Korm. rendelet

2. § (1) Az Nytv. 4. § (1) bekezdésének hatálya alá tartozó személyt (a továbbiakban: polgár) – a (2) bekezdés kivételével – személyi igazolvánnyal kell ellátni abban az évben, amelyben a 14. életévét betölti, illetőleg, amikor annak kiváltására jogosulttá válik.

8. § (1) A személyi igazolvány kiváltásához be kell nyújtani
a) 14 éven aluli, valamint korábban cselekvőképességet kizáró gondnokság hatálya alatt álló polgár esetén a születési anyakönyvi kivonatot, a személyazonosító jelről szóló, lakcímet is tartalmazó hatósági bizonyítványt, valamint a cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezést megszüntető jogerős bírói ítéletet;
b) a névviselés megállapítására alkalmas okiratot (születési, házassági anyakönyvi kivonat, névváltoztatási, illetőleg névviselési okirat, bírói ítélet stb.);
c) a személyi igazolvány kiállításához rendszeresített adatlapot;
d) két darab, három hónapnál nem régebbi, a szabványnak megfelelő igazolványképet;
e) a bevándorlási engedélyt, illetőleg a menekültként történő elismerést igazoló okiratot.

(3) A születési anyakönyvi kivonatot eredetiben vagy az eredetiről készített hiteles másolatban kell bemutatni. A születés hazai anyakönyvezésének hiánya az állandó személyi igazolvány kiadásának nem akadálya.
(4) Ha a születési anyakönyvi okiratot külföldről kell beszerezni, a beérkezéséig az érintett polgár részére az ideiglenes személyi igazolványt a rendőrkapitányságon aláírt adatlap alapján kell kiadni.

A vizsgálat megállapításai:

	A vonatkozó jogszabályi rendelkezések értelmében a magyar állampolgár egyes anyakönyvi adatait - így például születését - a magyar anyakönyvbe akkor is be kell jegyezni, ha az állampolgárságot születését követően szerezte. A magyar állampolgár születésének anyakönyvezésekor a születési helyet az anyakönyvvezető a születés időpontjában érvényes államigazgatási helynév figyelembe vételével jegyzi be. A külföldi helységnevet az illető országban használatos módón kell anyakönyvezni. A hivatalos külföldi helységnév mellett - ha ismert - járulékosan (zárójelben) a magyar elnevezést is fel kell tüntetni.
A magyar állampolgár személyi igazolványának kiállításakor születési helyének, illetve idejének stb. bejegyzésekor a születési anyakönyv adatait kell alapul venni, ami azt jelenti, hogy az említett adatok mindkét okiratban azonos tartalommal szerepelnek. A vonatkozó rendelkezések irányadóak azokra a magyar állampolgárokra is, akik állampolgárságukat születéssel szerezték, azonban a szülés külföldön történt.
	A hivatkozott jogszabályok vizsgálata alapján megállapítottam, hogy azok nem tesznek különbséget a magyar állampolgárok között, hogy állampolgárságukat születéssel, vagy kérelemre (honosítás, visszahonosítás) szerezték.
	A rendelkezésemre álló adatok, valamint a hatályos jogszabályok vizsgálata során nem állapítottam meg alkotmányos visszásságot, így az ügyben ajánlást nem teszek.

Budapest, 1998. április

Gönczöl Katalin