OBH 9000/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: Dr. Somosi György

A vizsgálat megindítása 

A panaszos beadványában azt sérelmezte, hogy a katonai szakközépiskolai tanulók jogállása nem tisztázott, megítélése szerint a hallgatók parancsnoki önkénynek vannak kitéve.

Az ügyben a vizsgálatot 1997. február 12-én megindítottam

Az érintett alkotmányos jogok

Eljárásom során a következő alkotmányos jogok érvényesülését vizsgáltam az üggyel kapcsolatban:

1. A Magyar Köztársaság Alkotmányának (a továbbiakban: Alkotmány) 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

2. A Magyar Köztársaság Alkotmányának  70/A. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.

Az ügy jogszabályi háttere 

Az Obtv. 16. §-ának (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

Az Obtv. 25. §-ának rendelkezései szerint, ha az országgyűlési biztos álláspontja szerint az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság valamely jogszabály vagy az állami irányítás egyéb jogi eszköze fölösleges, nem egyértelmű rendelkezésére, illetve az adott kérdés jogi szabályozásának hiányára (hiányosságára) vezethető vissza, a visszásság jövőbeni elkerülése érdekében javasolhatja a jogalkotásra, illetve az állami irányítás egyéb jogi eszköze kiadására jogosult szervnél a jogszabály (állami irányítás egyéb jogi eszköze) módosítását, hatályon kívül helyezését vagy kiadását.

A honvédelemről szóló 1993. évi CX. törvény szerint a katonák szolgálatukat a fegyveres erőknél fennálló függelmi viszonyok rendszerében teljesítik. A szolgálati elöljáró alárendeltjeinek bármely, a hatáskörébe tartozó és jogszabály által nem tiltott parancsot kiadhat. A törvény 44. § (1) bekezdésében sorolja fel, hogy kik tartoznak a magyar honvédség tényleges katonai állományába. Az e) pont említi a katonai középfokú oktatási, illetőleg katonai felsőoktatási intézmények középfokú szakképzésben részt vevő, szolgálati viszonyban álló hallgatóit.

A hadköteles katonák szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIV. törvény 1. §-ának (1) bekezdése kimondja, hogy a törvény rendelkezéseit megfelelően kell alkalmazni a katonai szakképzésben részt vevő tényleges állományú hallgatókra is. A törvény 25. § (1) bekezdése rögzíti, hogy a hadköteles katona jogai érvényesülésének biztosítása és jogos érdekeinek védelme az állományilletékes parancsnok alapvető kötelessége.
A hadköteles katona – ha a jogszabály nem tiltja, hogy a szolgálati viszonyával összefüggő ügyben elöljáró vagy más szolgálati személy döntését kérje – kérelmet, a szolgálati viszonyával összefüggő bármely jog- vagy érdeksérelem megszüntetése végett pedig panaszt nyújthat be.

Jogállásukat szabályozza még a közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. és a szakképzésről szóló 1993. évi LXXVI. törvény, valamint az adott tanintézet Szervezeti és Működési Szabályzata.

A honvédelemről szóló törvény 143. § (1) bekezdése szerint bevonulási segély csak a sorkatonai szolgálatra bevonulót illeti meg. A törvény végrehajtására kiadott 178/1993. (XII. 27.) Korm. rendelet kiemeli, hogy a katonai tanintézetek hallgatói és hozzátartozóik szociális érdekeinek védelmére – a bevonulási segély és a leszerelési segély kivételével – a személyes honvédelmi kötelezettségüket teljesítőkre és hozzátartozóikra vonatkozó rendelkezéseket kell megfelelően alkalmazni.

A vizsgálat megállapításai

Az Alkotmánybíróság konkrét ügy kapcsán állapította meg, hogy "Az a kérdés, hogy a megkülönböztetés az alkotmányos határok között maradt-e, csakis a mindenkori szabályozás tárgyi és alanyi összefüggésében vizsgálható (...). Az egyenlőségnek az adott tényállás lényeges elemére nézve kell fennállnia. Ha azonban adott szabályozási koncepción belül eltérő szabályozás vonatkozik valamely csoportra, ez a megkülönböztetés tilalmába ütközik, kivéve ha az eltérésnek kellő súlyú alkotmányos indoka van.". Megállapította továbbá, hogy "Az alapjognak nem minősülő egyéb jogra vonatkozó, személyek közötti hátrányos megkülönböztetés vagy más korlátozás alkotmányellenessége akkor állapítható meg, ha a sérelem összefüggésben áll valamely alapjoggal, végső soron az emberi méltóság általános személyiségi jogával és a megkülönböztetésnek, illetve korlátozásnak nincs tárgyilagos mérleglés szerint ésszerű indoka, vagyis önkényes." (35/1994. (VI.24) AB. hat) ABH 1994, 200.

Mindezekre hivatkozva, vizsgálatom során megállapítottam, hogy az vonatkozó jogszabályok panaszos által sérelmezett rendelkezései nem okoznak alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot, ezért ajánlással nem kívánok élni, és a Hivatalunknál indult eljárást megszüntetem.  

Budapest, 1998. december 16.

Dr. Polt Péter