OBH 8817/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Ludányiné Dr. Sasadi Zsuzsanna

A vizsgálat megindulása

	Zebegényi ingatlantulajdonos fordult panasszal az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mivel  Zebegény Község Önkormányzatának rendelete nem a tényleges vízfogyasztást veszi figyelembe a vízdíj megállapításának alapjául.
	A vizsgálat a tulajdonjog és a jogbiztonság sérelmének alapos gyanúja miatt 1996.  december 9.-én indult.

A megállapított  tényállás

	A zebegényi önkormányzat nyilatkozata  megállapíthatatlan okok miatt csak 1998. május 5.-én érkezett meg. A válaszban az önkormányzat jegyzője megerősítette, hogy karbantartási költségek miatt u.n. " rendelkezésre állási " díjat fizettet az ingatlan tulajdonosokkal, használókkal az árhatósági jogkörrel rendelkező  képviselőtestület.

Az ügy jogszabályi háttere

1959. évi IV. törvény
a Polgári Törvénykönyvről
201. § (1) A szerződéssel kikötött szolgáltatásért – ha a szerződésből vagy a körülményekből kifejezetten más nem következik – ellenszolgáltatás jár.
209. § (1) Ha az általános szerződési feltétel tisztességtelen, a kikötést a sérelmet szenvedő fél megtámadhatja.
(2) Ha gazdálkodó szervezet használ szerződéskötéskor tisztességtelen általános szerződési feltételt, a sérelmes kikötést a külön jogszabályban meghatározott szervezet is megtámadhatja a bíróság előtt.
(3) A bíróság a (2) bekezdés szerinti megtámadás alapossága esetén a tisztességtelen kikötés érvénytelenségét – a kikötés alkalmazójával szerződő valamennyi félre kiterjedő hatállyal – megállapítja. Az érvénytelenség megállapítása nem érinti azokat a szerződéseket, amelyeket a megtámadásig már teljesítettek.
2. A közüzemi szerződés
387. § Közüzemi szerződés alapján a szolgáltató köteles meghatározott időponttól a fogyasztó számára folyamatosan és biztonságosan a fogyasztó igénye szerint meghatározott közüzemi szolgáltatást – így különösen gázt, villamos energiát és vizet – nyújtani, a fogyasztó pedig köteles időszakonként díjat fizetni.
1990. évi LXXXVII. törvény
az árak megállapításáról
Hatósági ármegállapítás
7. § (1) A mellékletben felsorolt termékekre, szolgáltatásokra (a továbbiakban együtt: termék) az ott feltüntetett miniszter, illetve a helyi önkormányzat (a továbbiakban együtt: hatósági ár megállapítója) legmagasabb árat vagy legalacsonyabb árat (a továbbiakban együtt: hatósági ár) állapít meg.
Melléklet az 1990. évi LXXXII. törvényhez
Hatósági áras termékek
I. Legmagasabb ár
B) Szolgáltatások	 	 	 
Szolgáltatásszám (SZTJ)	   	 Megnevezés	          		A hatósági ár 											megállapítója 
05511	 			Az önkormányzati tulajdonú 
			  	víziközműből szolgáltatott ivóvíz
			 	díja		                                            települési 										            önkormányzat – 										 fővárosban a 											Fővárosi 									 		Önkormányzat – 										 képviselő-testülete
18111–1–2		Az önkormányzati 										tulajdonú víziközmű által biztosított         	települési önkormányzat 
			szennyvízelvezetés,                     	 	-fővárosban a Fővárosi
			szennyvíztisztítás és -kezelés   		 Önkormányzat képviselő        									 testülete
 05511		 Az állami tulajdonú víziközműből 
				szolgáltatott ivóvíz díja	 	 közlekedési, hírközlési 									 és vízügyi miniszter 
	 
18111–1–2	 	Az állami tulajdonú 
			víziközmű által biztosított 
			szennyvízelvezetés, szennyvíztisztítás
			és  -kezelés díja	                               közlekedési, hírközlési és 								          vízügyi miniszter
1995. évi LVII. törvény
a vízgazdálkodásról
Víziközművekkel végzett közüzemi tevékenység
13. § (1) A víziközművek működtetése során végzett vízellátás, szennyvízelvezetés, -elhelyezés és -tisztítás, valamint egyesített rendszer esetén a csapadékvíz-elvezetés közüzemi tevékenység. A víziközművek működtetőit a közüzemi tevékenység keretében az ivóvízellátás és a szennyvízelvezetés szolgáltatására szerződéskötési kötelezettség terheli.
(2) Az (1) bekezdésben említett közüzemi tevékenységre a Polgári Törvénykönyvnek a szerződésre vonatkozó általános szabályait és a közüzemi szerződésre vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni.

59/1991. (XI. 19.) AB határozat
Az Alkotmány 9. §-a rögzíti, hogy Magyarország gazdasága olyan piacgazdaság, amelyben a köztulajdon és a magántulajdon egyenjogú és egyenlő védelemben részesül. A Magyar Köztársaság elismeri és támogatja a vállalkozás jogát és a gazdasági verseny szabadságát.

9/1992. (I. 30.) AB határozat
3. A jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam – s elsősorban a jogalkotó – kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. Vagyis a jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is.

17/1992. (III. 30.) AB határozat
Az Alkotmány és az alkotmányos jogrendszer megfelelő védelemben részesíti az Alkotmányban meg nem jelenő, egyéb nevesített jogokat is. A vagyoni jogok alkotmányos védelme az Alkotmánynak a tulajdonjogot oltalmazó rendelkezéseiből [Alkotmány 9. § (1) bekezdés, 13. § (1) bekezdés] következik.

38/1995. (IV. 5.) Korm. rendelet
a közműves ivóvízellátásról és a közműves szennyvízelvezetésről
1. § (1) A közműves ivóvízellátás és a közműves szennyvízelvezetés közüzemi szolgáltatás. A szolgáltatást végző (a továbbiakban: a szolgáltató) az ivóvízművek, illetőleg a szennyvízelvezető művek (a továbbiakban együtt: víziközművek) üzemeltetésével köteles a víziközmű hálózatba bekötött ingatlan tulajdonosának, illetőleg egyéb jogcímen használójának (a továbbiakban együtt: fogyasztó) ivóvizet szolgáltatni, illetőleg az ingatlanon keletkező szennyvizek – továbbá egyesített rendszerű szennyvízelvezetés esetén a csapadékvizek – összegyűjtését, károkozás nélküli elvezetését és tisztítását elvégezni (a továbbiakban: szolgáltatás).
8. § (1) A szolgáltatásért a fogyasztónak külön jogszabály szerinti díjat kell fizetnie, kivéve, ha a szolgáltatóval ennél alacsonyabb díj alkalmazásában állapodott meg
17. § (3) Az ingatlanon mért vízhasználat szempontjából a bekötési vízmérőn mért vízmennyiség az irányadó. A bekötési vízmérő és az elkülönített vízhasználatokat mérő mellékmérők fogyasztási különbözete elszámolásának módját a szolgáltatási szerződésben kell szabályozni.

Érintett Alkotmányos jog

1949. évi XX. törvény
A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG ALKOTMÁNYA

2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
9. § (1) Magyarország gazdasága olyan piacgazdaság, amelyben a köztulajdon és a magántulajdon egyenjogú és egyenlő védelemben részesül.
A vizsgálat megállapításai
	A közüzemi szolgáltatás alapja a Magyar Polgári Törvénykönyv szerint az igénybe vett szolgáltatás után fizetendő ellenszolgáltatás. A  közműves ivóvízellátás és a közműves szennyvízelvezetés alapja a mért vagy vélelmezett vízfogyasztás. Utóbbi esetében az árhatóságok átalánydíjat állapítanak meg. Ezért az árhatósági jogkört a törvényalkotók meghatározták, de ugyanakkor az egységesség érdekében a maximált ár  tartalmát a vízgazdálkodásról szóló törvény felhatalmazása alapján kiadott kormányrendeletben  rögzítették. Az ár tartalmához, tehát bizonyos szabályokat határoztak meg, hogy a fogyasztás és ellenszolgáltatás aránya ne  szenvedjen sérelmet.                                                                                                     	A 38/1995.(IV.5.) Kormányrendelet 1. § (1) bekezdése szerint : A közműves ivóvízellátás és a közműves szennyvízelvezetés közüzemi szolgáltatás. A szolgáltatást végző (a továbbiakban: a szolgáltató) az ivóvízművek, illetőleg a szennyvízelvezető művek (a továbbiakban együtt: víziközművek) üzemeltetésével köteles a víziközmű hálózatba bekötött ingatlan tulajdonosának, illetőleg egyéb jogcímen használójának (a továbbiakban együtt: fogyasztó) ivóvizet szolgáltatni, illetőleg az ingatlanon keletkező szennyvizek – továbbá egyesített rendszerű szennyvízelvezetés esetén a csapadékvizek – összegyűjtését, károkozás nélküli elvezetését és tisztítását elvégezni (a továbbiakban: szolgáltatás).                           A Kormányrendelet 1. § ( 1) bekezdése tehát a karbantartási költséget az szolgáltatás árában  rögzíti, mint a közüzemi szolgáltatás részét, ezért a                     "rendelkezésre állást"  megismételni az önkormányzati rendeletben              nem lehet, mert az tisztességtelen piaci magatartásnak minősíthető.                                   	Az önkormányzatoknak az árak megállapításáról szóló törvény csak árhatósági jogkört biztosított, mely az ivóvízszolgáltatás és szennyvízelvezetés  maximált árának meghatározását jelenti. Az ár tartalmát azonban a vízgazdálkodásról szóló törvény 13. §-a alapján megalkotott 38/1995.(IV.5.) Kormányrendelet rögzíti. Az ivóvizszolgáltatással és a szennyvízelvetéssel kapcsolatos kormányrendelet kógens szabályokat rögzít a fogyasztók kötelezettségeivel kapcsolatosan. Ezért ezeken kívül nem lehet több terhet a szolgáltatást igénybevevőkre áthárítani. A kedvezőbb feltételek alkalmazását azonban a kormányrendelet megengedi. Az árhatósági jogkör tehát nem jelenti azt, hogy jogosítványát minden korlátozás nélkül  alkalmazhatja az árat megállapító hatóság. A korlát jelen esetben maga a Kormányrendelet.  Mindezt  már    egy korábbi határozatában is leszögezte az egyik önkormányzat rendeletének más tárgyú vizsgálata alkalmával az Alkotmánybíróság  (29/1996(VII.3.)AB határozat). 
A vizsgálatom alapján megállapítom, hogy az önkormányzat a kétszeresen felszámított karbantartási költséggel az állampolgárok tulajdonhoz és a jogbiztonsághoz való jogát megsértette, mely alkotmányos visszássághoz vezetett. 

Ajánlás

	Felkérem  Zebegény Község Polgármesterét, hogy az 1993. évi LIX. törvény 25. §-a  alapján  az önkormányzat rendeletében az állampolgárok által fizetendő vízdíjat a Kormányrendeletben foglaltak szerint módosítsa.
	Felkérem Polgármester Urat, hogy az 1993. évi LIX. törvény 25. §-a alapján 60 napon belül állásfoglalásáról, intézkedéséről szíveskedjen tájékoztatni.

Budapest, 1998. május 12.

Gönczöl Katalin

OBH 8817/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának  kiegészítő jelentése
Ügyintéző: Ludányiné Dr. Sasadi Zsuzsanna

A kiegészítő vizsgálat megindulása

	Zebegényi üdülőtulajdonos panasza alapján lefolytatott vizsgálatomban észleltem, hogy vízfogyasztás nélkül, " rendelkezésre állási " költséget számítanak fel. Jelentésemben jeleztem, hogy a vízdíj alapja a mért, vagy vélelmezett vízfogyasztás.
	Ajánlásomban felkértem Zebegény Község polgármesterét, hogy ennek figyelembe vételével állapítsa meg a vízszolgáltatásért fizetendő ellenértéket.
	Az önkormányzat polgármestere az 1108/H61995. AB. határozatra hivatkozva nem fogadta el ajánlásomat.

Az ügy jogszabályi háttere

1959. évi IV. törvény
a Polgári Törvénykönyvről

201. § (1) A szerződéssel kikötött szolgáltatásért – ha a szerződésből vagy a körülményekből kifejezetten más nem következik – ellenszolgáltatás jár.
387. § Közüzemi szerződés alapján a szolgáltató köteles meghatározott időponttól a fogyasztó számára folyamatosan és biztonságosan a fogyasztó igénye szerint meghatározott közüzemi szolgáltatást – így különösen gázt, villamos energiát és vizet – nyújtani, a fogyasztó pedig köteles időszakonként díjat fizetni.

1990. évi LXXXVII. törvény
az árak megállapításáról
Hatósági ármegállapítás

7. § (1) A mellékletben felsorolt termékekre, szolgáltatásokra (a továbbiakban együtt: termék) az ott feltüntetett miniszter, illetve a helyi önkormányzat (a továbbiakban együtt: hatósági ár megállapítója) legmagasabb árat vagy legalacsonyabb árat (a továbbiakban együtt: hatósági ár) állapít meg.

1108/H/1995/AB határozat

3.1. Az Ötv.-nek abból az előírásából, hogy a települési önkormányzat köteles gondoskodni az egészséges ivóvíz ellátásról, valamint a Vgtv-nek abból a rendelkezéséből, hogy meghatározott vízmennyiséget még a nem fizető fogyasztótól sem lehet megtagadni, sem jogi, sem logikai levezetéssel nem lehet olyan konklúzióhoz jutni, hogy a fizetendő vízdíjnak egy - kettő- vagy akár többelemes tényezőből kell - vagy lehet - összetevődnie.
3.2. Az Ámt. " Szolgáltatások " című melléklete csupán azt mondja ki, hogy " Az önkormányzati tulajdonú víziközműből szolgáltatott ivóvíz díját " a települési önkormányzat képviselő - testülete állapítja meg. A törvény " Hatósági ármegállapítás " c. fejezete sem foglalkozik a termékek és szolgáltatások konkrét ártényezős elemeivel. A 7.§ és a 8. § általánosságban rögzíti, hogy a legmagasabb vagy legalacsonyabb árat úgy kell megállapítani, hogy "" a hatékonyan működő vállalkozó ráfordításaira és a működéséhez szükséges nyereségre fedezetet biztosítson."
3.3 Az Ör. megalkotása idején hatályban volt MTr. 1. számú mellékletének    30. § (1) bekezdése úgy rendelkezett, hogy a "közműves vízellátásba bekapcsolt ingatlanon fogyasztott vízmennyiséget vízmérővel... kell meghatározni." A 34. § (1) bekezdése ezt akként egészítette ki, hogy a "szolgáltatott vízért a tulajdonos... az árhatóság által megállapított vízdíjat köteles fizetni." Ez utóbbi szabályozás nem adott egyértelmű eligazítást arra vonatkozólag, hogy a szolgáltatott víz díjába csak a vízmérő által kimutatott víz mennyisége számítható-e bele. Még inkább lazít a szabály értelmezhetőségen az 1995. május 5. napjától hatályos Korm.r. 17. § (3) bekezdésének fogalmazása, amely szerint a "vízhasználat szempontjából a bekötési vízmérőn mért vízmennyiség az irányadó." Az "irányadó" szó használatából az tűnik ki, hogy a Korm.r. nem meghatározza, hanem, csupán deklarálja a változatoknak azt a lehetőségét, amit a mindenkori árjogszabályok - önkormányzati és miniszteri rendeletek - a helyi körülmények széleskörűen szabad mérlegelése alapján határozhatnak meg, hogy t.i. a vízdíj kiszámításánál a fogyasztott víz mennyiségére mindenképpen figyelemmel kell lenni.
3.4. Az Alkotmánybíróság véleménye szerint nem sérti a jogegyenlőség alkotmányos elvét a vízdíjak megállapításának az a jogilag nem tiltott és a gyakorlatban alkalmazott technikai különbözősége, amely egy, két vagy akár több tényezőbe foglalva határozza meg a fogyasztásnak lényegileg megfelelő ivóvíz összesített díjban rögzített árát.

Érintett Alkotmányos jog

1949. évi XX. törvény
A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG ALKOTMÁNYA

2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
9. § (1) Magyarország gazdasága olyan piacgazdaság, amelyben a köztulajdon és a magántulajdon egyenjogú és egyenlő védelemben részesül.

A kiegészítő vizsgálat megállapításai

	A zebegényi önkormányzat polgármesterének válasza eltér az Alkotmánybíróság megállapításaitól. A 1108/H/1995/AB határozat csak azt szögezi le, hogy a víz díját meghatározhatják egy, kettő vagy több tényezőbe foglalva és nem hagyható figyelmen kívül az elfogyasztott vízmennyiség. A több lépcsős vízdíj azonban mint egységes hatósági ár, összevontan kell hogy jelentkezzék. Az árak megállapításáról szóló törvény a közüzemi ivó- és szennyvízelvezetés hatósági árának meghatározását utalta az önkormányzatok hatáskörébe. Tehát nem különítette el a  "rendelkezésre állás ", " karbantartás ", "minimáldíj"  és a " vízfogyasztás" költségeit. Önmagában tehát a egyik sem tekinthető hatósági árnak, csak együttesen adja a közüzemi ivó-és szennyvízelvezetés díját.
	 Ha nem olvasható le a fogyasztott víz mennyisége akkor azt  átalánydíjként kell meghatározni. Tehát a szolgáltatás mindig valamilyen valós vagy vélelmezett fogyasztáshoz kapcsolódik. Természetes, hogy a díjba a működés költségeit beépítik, mely ily módon megtalálható a mindenkori hatósági árban. Az áron belül az árhatóságok jelezhetik az ár  egyes elemeit - célszerű is, hiszen így megismerheti a fogyasztó, hogy milyen elemekből  tevődik össze a közüzemi ivó-és szennyvízelvezetés díja. Az ár tartalmának jelzése lehetőséget biztosít arra, hogy a víziközmű kizárólag a közüzemi szolgáltatás költségeit terhelhesse a fogyasztókra illetőleg ne legyen lehetősége arra, hogy kétszeresen háríthassa az állampolgárokra az üzem műkötetéhez kapcsolódó kiadásokat ( a vízfogyasztásban és a karbantartási költségben is ). Mivel a fenntartási költségek szervesen kapcsolódnak a vízfogyasztáshoz (t.i. a vízdíj kiszámításánál a fogyasztott víz mennyiségére mindenképpen figyelemmel kell lenni. /1108/H/1995/AB határozat 3.3 pont/ ), ezért ennek hiányában az üzemeltetéshez szükséges kiadások nem háríthatók a fogyasztókra. Átalánydíj esetén tehát az önkormányzatoknak mint árhatóságoknak tudomásul kell venni, hogy az üdülőtulajdonosok nem egész évben használják az ivóvizet. Mivel a 38/1995.(IV.5.) Kormányrendelet nem határoz meg olyan költséget, mely kizárólag a víziközművek üzemeltetésére vonatkozik, a működtetéshez kapcsolódó költségeket a vízdíj részeként kell meghatározni. A Kormányrendelet a fogyasztók kötelezettségeire kógens meghatározásokat rögzít. Több  teher nem hárítható az állampolgárokra. Nem tiltja azonban a kedvezőbb feltételek alkalmazását.
	A 38/1995.(IV.5.) Kormányrendelet 1. § (1) bekezdése szerint : A közműves ivóvízellátás és a közműves szennyvízelvezetés közüzemi szolgáltatás. A szolgáltatást végző (a továbbiakban: a szolgáltató) az ivóvízművek, illetőleg a szennyvízelvezető művek (a továbbiakban együtt: víziközművek) üzemeltetésével köteles a víziközmű hálózatba bekötött ingatlan tulajdonosának, illetőleg egyéb jogcímen használójának (a továbbiakban együtt: fogyasztó) ivóvizet szolgáltatni, illetőleg az ingatlanon keletkező szennyvizek – továbbá egyesített rendszerű szennyvízelvezetés esetén a csapadékvizek – összegyűjtését, károkozás nélküli elvezetését és tisztítását elvégezni (a továbbiakban: szolgáltatás). Költségként tehát csak a közüzemi szolgáltatáshoz kapcsolódó üzemeltetési költség számítható fel. A vízmű más feladatainak terhei ( pl árok tisztítás, ár-, belvízvédelem, stb.)nem építhetőek be a közüzemi ivóvízszolgáltatás hatósági árába.                         	       	A Kormányrendelet 1. § ( 1) bekezdése tehát a karbantartási költséget az szolgáltatás árában  rögzíti, mint a közüzemi szolgáltatás részét, ezért a                     "rendelkezésre állást"  megismételni az önkormányzati rendeletben  nem lehet, csak abban az esetben, ha az ár másik elemében, a vízfogyasztásban  e költség nem jelentkezik. Az üzemeltetési költségek kétszeres megfizettetése tisztességtelen piaci magatartásnak minősíthető.  Tehát, ha az Alkotmánybíróság jogértelmezése szerint az önkormányzat a közműves ivóvíz díját két vagy több elemben határozza meg, akkor ( mint ahogy azt a távhőszolgáltatás területén is teszik ) részletezni kell az egyes lépcsők tartalmát. A vízdíj a két vagy több elem összegzésével válik hatósági árrá.                                 	      	
	Az önkormányzatoknak az árak megállapításáról szóló törvény csak árhatósági jogkört biztosított, mely az ivóvízszolgáltatás és szennyvízelvezetés  maximált árának meghatározását jelenti. Az ár tartalmát azonban a vízgazdálkodásról szóló törvény 13. §-a alapján megalkotott 38/1995.(IV.5.) Kormányrendelet rögzíti. Az ivóvizszolgáltatással és a szennyvízelvetéssel kapcsolatos kormányrendelet kógens szabályokban rögzíti a fogyasztók kötelezettségeit.
	Az Alkotmánybíróság határozata  összhangban áll a Magyar Polgári Törvénykönyvben rögzített  alapelvvel, mely szerint a szolgáltatás után jár ellenszolgáltatás.
	
	Összefoglalva: a jelentésben foglaltak nem mondanak ellent az Alkotmánybíróság határozatában  rögzített több elemes vízdíj alkalmazásával. Az önkormányzatok mint árhatóságok  egy,  két, három vagy akár  több elemben is meghatározhatják a közüzemi ivóvízszolgáltatás díját, de ezek az elemek nem élhetnek külön életet. A hatósági ár tartalmát a 38/1995.(IV.5.) Kormányrendelet határozza meg. E rendelet  külön " rendelkezésre állási díjat "  nem ismer. Az Alkotmánybíróság határozata értelmében tehát  a hatósági árat nem lehet elválasztani az elfogyasztott víz mennyiségétől. Az árhatósági jogkör tehát nem jelenti azt, hogy jogosítványát minden korlátozás nélkül  alkalmazhatja az árat megállapító hatóság. A korlát jelen esetben maga a Kormányrendelet.                                                                              	Kiegészítő vizsgálatomban ismételten megállapítottam, hogy az állampolgárok tulajdonhoz és a jogbiztonsághoz való joga sérelmet szenvedett, mely alkotmányos visszássághoz vezetett. 
	Mindezekre figyelemmel az 1998. május 12.-én tett

a j á n l á s o m a t   f e n n t a r t o m.

Ajánlás:

	Felkérem  Zebegény Község Polgármesterét, hogy az 1993. évi LIX. törvény 25. §-a  alapján  az önkormányzat rendeletében az állampolgárok által fizetendő vízdíjat ( különösen az üdülőtulajdonosokra figyelemmel ) a Kormányrendeletben foglaltak szerint alkalmazza, azaz a  közműves ivóvíz ellenértékét az ivóvíz fogyasztáshoz igazítsa.
	Felkérem Polgármester Urat, hogy az 1993. évi LIX. törvény 25. §-a alapján 60 napon belül állásfoglalásáról, intézkedéséről szíveskedjen tájékoztatni.

Budapest, 1998. július 7.

Gönczöl Katalin