OBH 8634/1996.
az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
jelentése
Előadó: Dr. Garamvári Miklós

A vizsgálat megindítása

A Panaszos beadványában, Gárdony Város Önkormányzata Polgármesteri Hivatalának (a továbbiakban: Polgármesteri Hivatal) folyamatban lévő ügyeiben tanúsított eljárását sérelmezte.

Az ügyben a vizsgálatot 1997. május 7-én megindítottam.

A vizsgálat megindításával egyidejűleg megkerestem Gárdony Város jegyzőjét, tekintettel arra, hogy a Panaszos által rendelkezésemre bocsátott információk alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság fennállására engedtek következtetni.

Az ügy jogszabályi háttere és a megállapított tényállás

Gárdony Város Önkormányzata Képviselőtestületének 27/1996. (XII.31) számú, a magánszemélyek kommunális adójáról szóló rendeletének 3. § (1) bekezdése szerint az adó alanya az a magánszemély, aki a naptári év első napján az építmény tulajdonosa. 

A helyi adókról szóló, 1990. évi C. törvény 11. § (1) bekezdése szerint adóköteles az önkormányzat illetékességi területén lévő építmények közül a lakás (...). A törvény 26. § rögzíti: az adó évi mértékének felső határa (...) lakásbérleti jogonként legfeljebb 12 000 Ft.  A törvény 12. § (1) bekezdése szerint az adó alanya az, aki a naptári év első napján az építmény tulajdonosa.

A törvény értelmező rendelkezései szerint: a lakás és szükséglakás: a lakások és helyiségek bérletére, valamint elidegenítésükre vonatkozó egyes szabályokról szóló 1993. évi LXXVIII. törvény 2. mellékletének 1–6. pontjában foglaltak alapján ilyennek minősülő és az ingatlan-nyilvántartásban lakóház vagy lakás megnevezéssel nyilvántartott, vagy ilyenként feltüntetésre váró ingatlan, a rendeltetésszerű használatához szükséges – helyben szokásos vagy előírt teleknagyságot meg nem haladó földrészlettel együtt. Mindezek alapján megállapítható, hogy a jogszabályok nem tesznek különbséget lakás és lakás között a lakás alapterülete valamint az adókötelezettség megállapítása szempontjából, ezért az önkormányzati adóhatóság jogszerűen járt el, amikor 10 lakás után vetett ki kommunális adót.

A vízgazdálkodásról szóló, 1995. évi LVII. törvény (a továbbiakban: Vgtv.) 34. § (5) bekezdése szerint a Víz és Csatornamű Társulás tagjai kötelesek a társulat közfeladatai ellátásának költségeihez az érdekeltségi egység arányában hozzájárulni. A Vgtv. 36. § (1) A társulat akkor jön létre, ha az érdekeltségi területen ingatlantulajdonnal rendelkező, illetve az ingatlant egyéb jogcímen használó természetes és jogi személyeknek, jogi személyiséggel nem rendelkező gazdasági társaságoknak (a továbbiakban: tagoknak) az érdekeltségi egység aránya szerint számított többsége az alakuló közgyűlésen
a) elhatározza a társulat megalakulását,
b) elfogadja a társulat alapszabályát, és
c) megválasztja a társulat testületi vezető szerveit és tisztségviselőit.
A társulat megalakításához az alakuló közgyűlésen a tagok érdekeltségi egység szerint számított legalább kétharmados többségének döntése szükséges. 

Vgtv. 37. § (1) bekezdésének f.) pontja szerint a társulat alapszabályában meg kell határozni a társulati érdekeltségi egységet, a tagok érdekeltségi hozzájárulásának szabályait.

A Gárdony III. ütemű Víz és Csatornamű Társulás, 1996. szeptember 21-én, az idézett törvény rendelkezéseinek megfelelő módon jött létre, és alapszabályában úgy rendelkezett, hogy érdekeltségi egységnek az egy lakó és egy üdülőegység minősül.  

A vonatkozó jogszabályoknak megfelelően járt el tehát a Víz-és Csatornamű Társulat is amikor a Panaszos érdekeltségét megállapította.

A Panaszos beadványában kifogásolta, hogy a Gárdony III. ütem beruházásához az önkormányzat nem írt ki versenypályázatot. A Polgármesteri Hivataltól bekért iratok alapján megállapítottam, hogy Gárdony Város Önkormányzata - a beadványban leírtakkal ellentétben - a városi szennyvízcsatornázás III. ütemére pályázatot írt ki, amelyet az 1996. július 15-én tartott zárótárgyaláson egy székesfehérvári székhelyű társaság nyert el. 

A Panaszos sérelmezte, hogy Gárdonyban a Móricz Zs. utca mintegy 130 méteres szakaszán a közműveket kiépítette, de az önkományzat - a köztük létrejött megállapodás ellenére - anélkül engedélyezi a telektulajdonosoknak a közmű rákötéseket, hogy a költségek arányos részének befizetését igazoltatná velük. Az önkormányzat által átadott dokumentumok alapján megállapítottam, hogy a Polgármesteri Hivatal felhívta a közüzemi szolgáltatók (ÉDÁSZ,  DRV,  DDGÁZ Rt.) figyelmét arra, hogy a kérdéses területre közműrákötéseket csak a Polgármesteri Hivatal hozzájárulásával végezhetnek.

A Panaszos sérelmezte, hogy a Polgármesteri Hivatal több alkalommal, jogalap nélkül sújtotta végrehajtási bírsággal. A rendelkezésemre álló iratok alapján megállapítottam, hogy a sérelmezett bírságolások ügyében a Fejér, Veszprém, Zala Megyei Köztársasági Megbízott Területi Hivatala, 651/1994. számon, 1994. április 15-én jogerős határozatot hozott. 

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló, 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 17. § (4) bekezdése szerint, ha az ügyben jogerős határozat született, az országgyűlési biztoshoz ennek közlésétől számított egy éven belül lehet beadvánnyal fordulni, ezért a beadványnak ezen kitételét hatásköröm hiánya miatt az általam folytatott vizsgálat nem érintette. 
Panaszos kifogásolta azt is, hogy a Gárdony, Móricz Zsigmond utcában létesíteni kívánt sorházas beépítési igényét a Polgármesteri Hivatal, az önkormányzat rendezési tervébe ütközésre hivatkozva elutasította. Az iratok alapján megállapítottam, hogy az ügyben a Fejér Megyei Közigazgatási Hivatal 1996. október 3-án, 2387/1996. számon hozott jogerős határozatot.

A határozat indokolása helyesen mutatott rá arra, hogy az építésügyről szóló, 1964. évi III. törvény 7. § (2) bekezdése szerint a város területét felhasználni, építési telket alakítani és beépíteni, út-és egyéb közlekedési, továbbá közműhálózatot s általában bármely építményt létesíteni, valamint ilyen célokra építésügyi hatósági engedélyt adni csak a rendezési tervnek megfelelően szabad. 

A panaszos sérelmezte továbbá, hogy a Polgármesteri Hivatal Vagyonkezelő Irodájának feljelentése alapján szabálysértési eljárás indult ellene és Gárdony Város Jegyzője a lefolytatott bizonyítást követően, az egyes szabálysértésekről rendelkező, 17/1968. (IV. 14.) Korm. rendelet 137. § (1) bekezdése alapján 5.000 forint pénzbírsággal sújtotta.

A Fejér Megyei Közigazgatási Hivatal az első fokú határozatot 1997. február 17-én, 264/1997. számú határozatával helybenhagyta. A Panaszos a jogerős közigazgatási határozatban biztosított jogával élve bírósághoz fordult.

Hivatkozva arra, hogy az Obtv. 29. § (1) bekezdésének f.) pontja értelmében a bíróságok nem tartoznak azon igazságügyi szervek körébe, amelyek eljárását, határozatait az országgyűlési biztos vizsgálhatja, a panaszt - tekintettel arra, hogy az alapját képező ügyben bírósági eljárás indult - az általam folytatott vizsgálat nem érintette.

Az érintett alkotmányos jogok

Az országgyűlési biztos eljárása során a következő alkotmányos jogok érvényesülését vizsgálta az üggyel kapcsolatban:

1. A Magyar Köztársaság Alkotmányának 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

2. A Magyar Köztársaság Alkotmányának 57. § (5) bekezdése szerint a Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírói, államigazgatási vagy más hatósági döntés ellen, amely jogát vagy jogos érdekét sérti.

3. A Magyar Köztársaság Alkotmányának 64. §-a rendelkezik arról, hogy a Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van arra, hogy egyedül vagy másokkal együtt írásban kérelmet vagy panaszt terjesszen az illetékes állami szerv elé.

Az Obtv. 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

Az általam lefolytatott vizsgálat alapján megállapítottam, hogy az országgyűlési biztos fellépését igénylő alkotmányos jogsértés nem történt.

Budapest, 1997. július 29.

								Gönczöl Katalin