OBH 8628/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Ludányiné Dr. Sasadi Zsuzsanna

Az eljárás megindulása

	Vízvár község lakója több sérelmének orvoslására fordult panasszal az állampolgári jogok országgyűlési biztosához. Mivel a beadvány írója más-más, különböző tartalmú ügyben kérte a  panaszának orvoslását,  a kérelem tárgykörei szerint a  vizsgálatokat szétválasztottam. 
	 Az állampolgár  beadványában többek között kifogásolta, hogy a közmunka végzéshez az önkormányzat nem biztosít szerszámokat. Elvárják, hogy  a határnyiladék tisztítását végzők vigyék magukkal a munkaeszközöket. E szerszámok beszerzésének költségeit azonban nem tudják fedezni a jövedelempótló támogatásból.
	A közmunkához szükséges szerszámok biztosításának tárgyában az eljárás a jogbiztonság és a  szociális biztonság alkotmányos elvével összefüggésben.

A megállapított tényállás

	Megkeresésemre a település polgármestere úgy nyilatkozott, hogy a jövedelempótló támogatásban részesülők önként vállalták a közösségi munkát, melyet a település parkjaiban, közterületein, a temetőben és a határnyiladékon végeztek. Az önkormányzat korlátozott anyagi lehetőségei miatt nem  tudott minden munkavégző számára szerszámot biztosítani, ezért felkérésükre a közmunkát végzők saját munkaeszközeiket használták. Ez ellen egyetlen közhasznú munkát vállaló sem emelt kifogást. A panaszos felsőfokú végzettségére hivatkozva ezen a munkán nem vett részt, de a jövedelempótló támogatást az előírásoknak megfelelően megkapta.

Az ügy jogszabályi háttere

1992. évi XXII. törvény
a Munka Törvénykönyvéről

2. § (2) A költségvetési szervekkel (intézményekkel), valamint – a közhasznú munkavégzés vagy közmunkaprogram keretében történő foglalkoztatás kivételével – a helyi önkormányzattal fennálló, az (1) bekezdés szerint közszolgálati jogviszonynak nem minősülő munkavégzésre irányuló jogviszony e törvénytől eltérő szabályait külön törvény állapítja meg.
A munkavégzés szabályai
102. § (1) A munkáltató köteles a munkavállalót a munkaszerződés, a munkaviszonyra vonatkozó szabályok, illetve az egyéb jogszabályok szerint foglalkoztatni.
(2) A munkáltató köteles – az erre vonatkozó szabályok megtartásával – az egészséges és biztonságos munkavégzés feltételeit biztosítani.
(3) A munkáltató köteles
a) a munkát úgy megszervezni, hogy a munkavállaló a munkaviszonyból eredő jogait gyakorolni, kötelezettségeit teljesíteni tudja;

1991. évi IV. törvény
a foglalkoztatás elősegítéséről és a munkanélküliek ellátásáról

25. § (2) b) egészségi állapota szerint a munkanélküli a munka elvégzésére alkalmas,
c) a várható kereset a munkanélküli járadék összegét eléri,
d) a munkahely és a lakóhely közötti naponta – tömegközlekedési eszközzel – történő oda és visszautazás ideje a három órát, illetve tíz éven aluli gyermeket nevelő nő és tíz éven aluli gyermeket egyedül nevelő férfi munkanélküli esetében a két órát nem haladja meg,

1993. évi III. törvény
a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról

Munkanélküliek jövedelempótló támogatása
34.§  (3) Szünetel a munkanélküli jövedelempótló támogatás folyósítása, ha a munkanélküli
f) a 34/A. § szerinti együttműködést nem vállalónak minősül.
34/A. § (1) Együttműködést nem vállalónak minősül az a munkanélküli, aki
36. § (1) bekezdés a) pontja szerinti összeghatár 50%-át;
a) az illetékes munkaügyi központtal nem működik együtt [Flt. 25. § (3) bekezdés];
b) az önkormányzat által felkínált megfelelő közhasznú munkát vagy az önkormányzat közreműködésével felajánlott egyéb megfelelő munkahelyet nem fogadja el, vagy e foglalkoztatást a munkáltató rendkívüli felmondással vagy a rendkívüli felmondásnak az Flt. 58. §-a (6) bekezdésének b) pontjában szabályozott módon szüntette meg;
c) a támogatás feltételeinek évenkénti felülvizsgálatakor az ellátást megállapító önkormányzattal neki felróható módon nem működik együtt.
(2) Az (1) bekezdés a) és b) pontjának alkalmazásában a munkahely akkor megfelelő, ha a felajánlott munkahely közhasznú munka
a) a munkanélküli szakképzettségének, illetve iskolai végzettségének, vagy annál eggyel alacsonyabb szintű végzettségnek, valamint az Flt. 25. §-a (2) bekezdésének b) és d) pontjában foglaltaknak megfelel;

5/1991. (II. 16.) AB határozat

Alkotmányos alapjog az, hogy a Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz [Alkotmány 70/E. § (1) bekezdés]. A vizsgált jogszabálynak a piacgazdasági értékviszonyokhoz közelítő rendelkezése a szociális biztonsághoz fűződő alkotmányos jogtól független. A szociális biztonság egyéb eszközökkel érhető el. A 70/A. §-ban írt okok esetén (pl. öregség, betegség stb.) az ellátáshoz való jogot a Magyar Köztársaság a társadalombiztosítási és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg [70/E. § (2) bekezdés].
Érintett Alkotmányos jog

1949. évi XX. törvény
A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG ALKOTMÁNYA
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
17.§ A Magyar Köztársaság a rászorulókról kiterjedt szociális intézkedésekkel gondoskodik.
A vizsgálat megállapításai
	Az önkormányzat a közhasznú munkavégzés során munkáltatóvá válik. A Munka Törvénykönyvéről szóló 1992. évi XXII. törvény 2. § (2) szerint a költségvetési szervekkel (intézményekkel), valamint – a közhasznú munkavégzés vagy közmunkaprogram keretében történő foglalkoztatás kivételével – a helyi önkormányzattal fennálló, az (1) bekezdés szerint : közszolgálati jogviszonynak nem minősülő munkavégzésre irányuló jogviszony e törvénytől eltérő szabályait külön törvény állapítja meg. Így a közhasznú munkánál a Munka Törvénykönyv munkavégzésre vonatkozó szabályait kell alkalmazni. A munkavégzés kelléke, hogy a munkáltató biztosítsa az erre vonatkozó szabályok megtartásával – az egészséges és biztonságos munkavégzés feltételeit. Ebbe beletartozik az is, hogy a munkaadó köteles a munkához a megfelelő munkaeszközöket a munkavállaló rendelkezésére bocsátani. Ennek ismeretében kérte az önkormányzat a közhasznú munkát végzőktől azt, hogy figyelemmel korlátozott anyagi lehetőségeikre maguk  biztosítsák a szerszámokat a munkavégzéshez. A polgármesteri hivatal kérése nem ultimátum szerű volt és többen minden kifogás nélkül részt vettek a munkavégzésben. Ekkor még a közhasznú munkán nem volt előírva a részvételi kötelezettség. Felsőfokú végzettségére hivatkozva a beadvány írója nem is akart részt vállalni ebben a munkában attól függetlenül, hogy rendelkezett-e vagy sem a munkavégzéshez szükséges  szerszámokkal. A panaszostól nem vonták meg a jövedelempótló támogatást. 
	Mindezekre figyelemmel  a  beadvány írójának 1995. évi panaszával kapcsolatosan alkotmányos visszásságot nem észleltem.

Budapest, 1998. május

Dr. Polt Péter