OBH 8565/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: Nagy Tiborné

Az eljárás megindulása

A Magyar Környezetvédelmi Egyesület egy fóti illetékességű tagjának (továbbiakban: panaszos) ügyében 1996. novemberében fordult az országgyűlési biztoshoz.
Az Egyesület "a környezetkárosító tevékenység ellen fellépő állampolgárt ért jogsérelem tisztázásának elősegítésére" kérte az országgyűlési biztost, és hogy "az érintett személy mentesüljön közérdeket szolgáló fellépésének retorziójától."
A panasz szerint az önkormányzat Gazdasági Műszaki Ellátó Szolgálata (GAMESZ) a Mogyoródi patakon gázló építését kezdte meg, amelyet a panaszos akadályozott, ezért 10 ezer Ft szabálysértési bírsággal sújtotta a jegyző. A szabálysértésért a panaszost a másodfokú hatóság is elmarasztalta.
1998. július 30-i levelemben az Egyesületet arról értesítettem, hogy a jelzett ügyben nem áll módomban eljárni, mert a rendelkezésemre álló adatokból arra következtettem, hogy a szabálysértési hatóság eljárása nem volt törvénysértő, nem sértette a panaszos alkotmányos jogait. Saját hatáskörömben azonban - figyelemmel különösen az azóta felmerült szempontra, miszerint a gázló azóta sem épült meg - további vizsgálatot folytattam. Vizsgálatomat  az Alkotmány 2. § (1) bekedésében foglalt jogállamiság, annak egyik tartalmi eleme, a jogbiztonság követelményének megsértése gyanúja miatt indítottam. 
A Pest Megyei Közigazgatási Hivatal, majd az Országos Vízügyi Főigazgatóság, a Közlekedési Főfelügyelet és a Környezet- és Természetvédelmi Főigazgatóság vezetőit kértem fel vizsgálatra és szakvéleményük közlésére.

Jogszabályi háttér: mellékletben

A vizsgálat megállapításai

Panaszos háza előtt 1996. május 6-án útépítés kezdődött. Panaszost és a környék más lakóit erről sem határozatban, sem levélben, közzététellel vagy bármi más módon nem értesítették. Az utóbb tartott szabálysértési tárgyaláson a GAMESZ munkavezetője megfogalmazásában: "1996. május 6-án hétfőn reggel találkoztam .......-rel, hogy tájékoztassam őt a patakhoz vezető földút (Bartók B. u. folytatása) feltöltésével és az út mellett lévő forrás másik oldalra történő átvezetésével kapcsolatos munkálatokról. A közölteket ő tudomásul vette, ezt követően a földszállítást megkezdtük. Kb. másfél órával később a brigádvezető jelezte, hogy a személyautójával eltorlaszolta az utat, és nem engedi a föld helyére történő szállítását."
Panaszos megfogalmazásában: "A Bartók B. u. 2. és a Mogyoródi patak, valamint a Czuczor G. u. és a Mogyoródi patak között korábban csak egy gyalogút volt. A találkozás során valóban történt tájékoztatás, de csak szóbeli. A gépjárművem valóban a felvonuló gépek útjában volt, mivel az út nyomvonalának hiányában azok mozgása és mozgásiránya bizonytalan volt. A Képviselő Testület kérdéses határozatára hivatkozva semmiféle utalás nem történik a gázló helyének kijelölésével kapcsolatban." 
A május 6-án történtek után a GAMESZ feljelentésére Fót község jegyzője május 29-én kelt határozatával, tárgyalás mellőzésével megbírságolta panaszost, aki kifogással élt, ezért a hatóság június 24-én szabálysértési tárgyalást tartott, majd 26-i  határozatában megismételte eredeti döntését. Negyven nap elzárásra változtatható 10.000 forint pénzbírsággal sújtotta panaszost az "1968. évi I. törvény 98. §-a által meghatározott hivatalos személy akadályozása szabálysértés" elkövetéséért.  A határozat indokolása: "Az ügy tisztázására megtartott tárgyaláson nevezett elismerte az akadályozás tényét, de kifogásolta hivatalos személy minősítést, mert szerinte tervek nélküli útépítést végeztek a GAMESZ dolgozói. Fót Önkormányzat Képviselő Testülete határozatban utasította a GAMESZ-t a Bartók B. u. - Czuczor u. között átjáró kialakítására. E határozat alapján kezdték meg a munkákat a dolgozók.
Fentiek alapján megállapítom, hogy a szabálysértés ténye bizonyított, ezért a rendelkező részben foglaltak szerint határoztam."
Panaszos július 3-án kelt fellebbezését július 5-én átvették a Polgármesteri Hivatalban. Ennek ellenére szeptember 16-i határozatával (egyébként azonos iktatószámon és alszámon, mint az alaphatározat) a jegyző a bírságot 25 nap elzárásra változtatta, amelynek letöltésére a Baracska Büntetésvégrehajtási Intézetben 1996. október 24-ére elrendelte a megjelenést. Arra nézve a határozat nem tartalmaz utalást, hogy az eredetileg kilátásba helyezett 40 napból miért lett 25. Az indokolás szerint az átváltoztatásra azért került sor, mert "Az elkövető az Sz-127-3/96. sz. határozat jogerőre emelkedését követő 15 napon belül a pénzbírságot nem fizette meg és munkabéréből behajtani nem lehetett." A panaszos szeptember 18-án kelt (aznap átvett) fellebbezéssel élt a jegyzőnél, és kérte a bírósági felülvizsgálatot. Október 7-én panaszos személyesen megjelent a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal szabálysértési hatóságánál, ahol a következő jegyzőkönyvet vették fel: "A  mai napon megjelentem a Közigazgatási Hivatalnál, ahol telefonon történt egyeztetés után az ügyintéző azt a tájékoztatást adta, hogy a fellebbezésem az önkormányzatnál az iktatóban elveszett, nem került iktatásra, így az ügyintéző nem kapta meg. Ezért került sor az átváltoztatásra. Az ügyintéző elmondta, hogy a hibára rájöttek, ezért a bírósági keresetet sem továbbították. Az ügyiratokat a holnapi postával felterjesztik a Közigazgatási Hivatalhoz. Fentiek alapján az Sz-127/96. sz. alatt hozott határozatok egyike sem emelkedett jogerőre." A fellebbezés elbírálásaként a Közigazgatási Hivatal másodfokon helyben hagyta az Sz-127-3/96. sz. első fokú határozatot (hogy melyiket a két azonos számúból, nem derül ki.)
A döntés indokolása: "A Pest Megyei Közlekedési Felügyelet a 60.818/96. sz. levelében azt a tájékoztatást adta, hogy az önkormányzat az adott területen földútkarbantartási munkákat végeztetett, amihez nincs szükség építési engedélyre. Panaszos ezen állítás ellenkezőjét hitelt érdemlően bizonyítani nem tudta. (Hivatalunk PM Közlekedési Felügyelet állásfoglalásának valóságtartalmát nem vizsgálhatja, az a Felügyelet felettes szervének a hatásköre. A fellebbezésben felhozott indokokat felügyeleti vizsgálat kérelmezéséhez nem tartom elégségesnek.) 
Mivel panaszos a szándékosságot nem tagadta, s a jogszerűtlenséget bizonyítani nem tudta, a terhére rótt cselekményt elkövette, ezért a rendelkező részben foglaltak szerint határoztam." 
Panaszos tartva az újabb Baracskára szóló beutalástól, befizette a 10 ezer forint bírságot.
Panaszos időközben az út- és gázlóépítés szándékáról értesülve, az építkezés megkezdését látva, beadványokat intézett az általa illetékesnek ítélt hatóságokhoz, szakhatóságokhoz, intézkedésüket kérve. Ennek nyomán, valamint az országgyűlési biztosnál is eljáró Környezetvédelmi Egyesület bejelentéseire több helyszíni szemle, állásfoglalás, magyarázatadás stb. született, hatósági intézkedés nem.
A Közép-Dunavölgyi Vízügyi Igazgatóság (KDV Vízig.) által összehívott helyszíni szemlén elhangzottak: "A meder-átjáró tervezéséhez elvi vízjogi, az építéshez vízjogi létesítési engedélyt kell kérni a Vízügyi Igazgatóságtól. A mederátjáróhoz csatlakozó út, valamint a környezet felszíni vízelvezetését is meg kell tervezni, melyet szintén engedélyeztetni kell a Vízügyi Igazgatósággal. A kivitelezést csak az engedélyek birtokában lehet elkezdeni. A helyszínen az út nyomvonalán földfeltöltés található, mely elöntési veszélyt nem idéz elő, de a további munkálatokat csak fenti engedélyek birtokában lehet folytatni."
KDV-Kf. nyilatkozata: "Jelenleg tárgyi útépítés földmunkái készülnek. A gázló és a hozzátartozó útépítés engedély köteles tevékenység. A megvalósítani kívánt tevékenységgel kapcsolatban  zaj- és vízvédelmi vizsgálatot kell elvégezni, de kívánatosnak tartjuk, hogy a vizi és a vízközeli élővilág csorbítatlanul maradjon meg a természetes vízminőség-védelem érdekében. A kivitelezést a további egyeztetésig és a szükséges döntés meghozataláig le kell állítani."
GAMESZ: "A szakhatósági nyilatkozatokat tudomásul vettük. Engedélyköteles munkálatokat a mai napig nem végeztünk. A gázló tervezési munkái folyamatban vannak, az előírás szerinti egyeztetéseket és engedélyeztetéseket végre fogjuk hajtani."
Pest Megyei Közlekedési Felügyelet álláspontja:  
"1. A Virág B. és Bartók B. u. a földhivatali nyilvántartás szerint három helyrajzi számon - az önkormányzat tulajdonában és kezelésében - közútként van nyilvántartva. Az önkormányzat képviselő-testülete által jóváhagyott Általános Rendezési Terv is közútként jelöli.
2. Az önkormányzat képviselő-testülete a mederátjáró létesítésére 234/95. sz. alatt határozatot hozott. Ennek megfelelően a 2101-2102. j. állami utak között teremt közvetlen kapcsolatot a mederátjáró, melyet lassújárművek közlekedésére kíván kijelölni Fót Önkormányzata.
3. A mederátjáróhoz szilárd burkolatú út építését az önkormányzat nem tervez, a PM KF-től építési engedélyt nem kért. A jelenleg folyamatban lévő földút karbantartása a közút kezelőjének a feladata, amely nem építési engedély köteles tevékenység.
Fentiek figyelembevételével a mederátjáró létesítése ellen elvi kifogást nem emelek. Az elkészült kiviteli tervre - a vízjogi engedélyezési eljárás során - a PM KF-től szakhatósági állásfoglalást kell kérni."
A hivatkozott testületi határozatok:
"Kivonat - Készült Fót Önkormányzat Képviselő Testülete 1995. november 7-én megtartott ülésének jegyzőkönyvéből. 234/1995. KT-határozat
Fót Önkormányzat Képviselő Testülete megbízza a GAMESZ-t, hogy 1996. évben alakítson ki a Mogyoródi patakon egy gázlót, hogy az esetleges rendkívüli helyzetben a forgalomelterelés megoldható legyen.
Utasítja a Hivatalt, vizsgálja meg a pályázati lehetőségeket a környezetvédelmi vagy egyéb alapokból.
Határidő: azonnal
Felelős: GAMESZ vezető"
"Kivonat - Készült Fót Önkormányzat Képviselő Testülete 1996. május 14-én megtartott ülésének jegyzőkönyvéből. 102/1996. KT-határozat
Fót Önkormányzat Képviselő Testülete megbízza a GAMESZ-t, hogy 1996. évben alakítson ki a Mogyoródi patakon egy gázlót, hogy az esetleges rendkívüli helyzetben a forgalomelterelés megoldható terv legyen.
Utasítja a Hivatalt, a hogy a Közép-Dunavölgyi Vízügyi Igazgatóságtól kérje meg a jóváhagyást a gázló megépítéséhez.
Mindezek után a Környezetvédelmi Bizottságnak és a TFR Bizottságnak egyeztetnie kell ebben az ügyben.
Határidő: azonnal
Felelős: jegyző"
Mindkét határozat gázlót említ, mindkettőt a polgármester és a jegyző írták alá, a második egy héttel az építkezés megkezdése után kelt.
A Pest Megyei Közigazgatási Hivatal május 21-én jelezte a jegyzőnek, hogy "a végzendő munka engedélyköteles, amelyben az érintett szakhatóságok állásfoglalását be kell szerezni". A jegyző június 19-én(!) tájékoztatta a panaszost: "A Mogyoródi patakon létesítendő gázló engedélyeztetési eljárása folyamatban van. Jelenleg a patak medrét érintő munkálatok a helyszínen nem folynak."
1996. december 10-én a Magyar Környezetvédelmi Egyesületet: "Fót Önkormányzat Képviselő Testülete ez év nyarán döntött abban, hogy gázlót épít a Bartók B. u. folytatásaként a Mogyoródi patakon. Ennek két oka van: Egyik: A Budapestet Fóttal összekötő közút - mely egy helyen, egy híddal keresztezi a Mogyoródi patakot - forgalma az utóbbi években annyira megnövekedett, hogy szinte már elviselhetetlen. Ez a tény az ÁKKHT által is ismert. Abban az esetben, ha baleset történik belterületen a híd közelében, a forgalom teljesen megbénul. Az elmúlt időszakban erre többször is volt példa. Másik, hogy a község 1992-ben elfogadott  Általános Rendezési Tervében szereplő elkerülő út megépítésére - amely a Mogyoródi patakon egy újabb híd építését teszi szükségessé - belátható időn belül reális lehetőségünk nincs.
Ilyen meggondolások alapján született döntés a gázló megépítésére. A kivitelezési munkákat csak érvényes engedélyek birtokában fogjuk elvégezni. Előmunkálatként csak egy kisebb, mélyebb terület feltöltését végeztük el."
Az út építését 1996. május óta nem folytatták, annak  és a meder átjárónak az engedélyezését az Önkormányzat senkitől nem kérte, tervek nem készültek, kivitelezés nem történt, a gázló nem épült meg. 

A vizsgálat alapján megállapítható:

Panaszos nevében az országgyűlési biztoshoz intézett kérések közül a bírság megfizetése alóli mentesülésre (a bírság visszafizetésére) - az eltelt idő figyelemvételével - semmilyen eljárásban nincs lehetőség, így azt kezdeményeznem is értelmetlen. Az 1968. évi I. törvény azon hiányosságai, amelyekre panaszos alkotmányos jogainak megsértése is részben visszavezethető, és amelyekre az Alkotmánybíróság is rámutatott 63/1997. (XII. 12.) AB  határozatában, az AB intézkedésével és az 1999. évi LXIX., az új szabálysértésről szóló törvény hatályba lépésével megszüntek (megszünnek) 2000. januárjában (lásd melléklet), ezért intézkedést e tekintetben sem kezdeményezek.
A jogsérelem tisztázásának azonban mind a konkrét ügyben, mind azért is jelentősége van, mert a megállapított hiányosságok túlmutatnak a konkrét eseten.
A fóti önkormányzat 234/95. sz. határozatában "megbízta" a GAMESZ-t, hogy "alakítson ki egy gázlót". 
A 102/96. sz. határozat a munkálatok minősítésében nem mérvadó, mert a történtek után egy héttel tartott testületi ülésen született, egyébként szintén "alakítson ki egy gázlót" utasítást tartalmaz. 
Amennyiben tehát az önkormányzat határozata alapján dolgozott a GAMESZ (mint azt az eljáró szabálysértési hatóságok mindvégig evidenciaként kezelték), akkor gázlót épített. Természetes vizekben gázló a vízgazdálkodásról szóló törvény és más ágazati jogszabályok szerint műszaki tervdokumentáció, a vízügyi hatóság vízjogi és létesítési engedélye, más (többek között környezetvédelmi, útügyi) szakhatóságok hozzájárulása alapján jelölhető ki és létesíthető.
A helyi önkormányzat testülete hatósági jogosítványokkal nem rendelkezik, különösen nem vízjogi engedélyezés alá eső munkálatok tekintetében. 
A jogerős létesítési engedélyt és a terveket a kivitelezőnek a helyszínen kell tartania, mivel abból dolgozik, és mert az arra illetékes a helyszínen ellenőrizni jogosult, hogy az engedélyezett helyen és módon folyik-e az építkezés. Ilyen dokumentáció nem készült, engedélyt a mai napig nem kértek.
Amennyiben a GAMESZ nem gázlót épített (bárminek minősítenénk a munkát - útépítés, forrás áthelyezés, "földút-feltöltés", árokásás, útkarbantartás stb.), akkor nem az önkormányzati testület határozata alapján végzett munkát, mert az gázló építésre utasította. 
Mivel a helyszínen végzett munka sem hatósági engedéllyel nem rendelkezett, sem nem a képviselőtestület határozata alapján készült, indifferens, hogy "karbantartás"-nak nevezték utóbb. 
A karbantartás egyébként meglévő dolog állapotának szintentartása érdekében való műszaki beavatkozás.
A jelzett helyen a patakon átvezető gyaloghídhoz kb. 1,20 m széles sávban betonlapokkal kirakott gyalogösvény vezetett (így van most is), az ügyben szereplő munka pedig egyértelműen egy gépkocsiforgalomnak a patakon történő átvezetésére alkalmas út építésének megkezdése.
Ezért a 8/1970. (XI. 13.) KPM-ÉVM rendelet 2. § alapján, mint az út építésével kapcsolatos előmunkálat (lásd még jegyző levele az Egyesülethez) engedély köteles lett volna. A helyszínen végzett munkálatok minősítését a fentiek szerint a szabálysértési hatóság saját hatáskörben is tisztázhatta volna, az útügyi hatóság nyilatkozatára való hivatkozás csúsztatás. A szabálysértés szempontjából ugyanis kizárólag az volt az eldöntendő kérdés, hogy jogszerű eljárásban akadályozta-e az elkövető a hivatalos személyt. A jogszerűséget a képviselőtestület határozatára alapozva vezette le a szabálysértési hatóság.  Ezzel  kapcsolatosan megállapítottam, hogy:
1. a képviselőtestület gázlóépítésről határozott, nem útkarbantartásról; 
2. a képviselőtestület nem rendelkezett hatáskörrel gázlóépítés engedélyezésére;
3. a képviselőtestület határozatai a GAMESZ részére mindösszesen azt jelenthették volna, hogy a szükséges terveket készíttesse el és engedélyeztesse a hatáskörrel rendelkező hatóságokkal, ezt követhette volna a kivitelezés. A GAMESZ (vezetői) hivatásszerűen foglalkoznak építéssel, közterületen végzett különféle munkákkal. Testületi határozat nem menthet fel a szakma-gyakorlás szabályai alól sem;
4. a jegyző szabálysértésben elmarasztalta a panaszost, mert akadályozta a testület határozatának (gázló építés) végrehajtását. Egyidejűleg tudomásul vette az illetékes hatóságok nyilatkozatait, hogy aminek az építését megkezdték, az csak különböző engedélyek alapján lenne létesíthető. A munkálatok leállítása kizárólag a panaszos fellépése nyomán helyszíni szemlét tartó szakhatóságok nyilatkozatainak következménye. Tehát a GAMESZ által megkezdett munka - gázló és odavezető út építése - azért nem fejeződött be engedély nélküli építkezésként, mert panaszos fellépése ezt megakadályozta. Amennyiben a panaszos fellépése a tervek és engedély nélküli gázló és útépítést végző személy munkáját akadályozta, nem követhette el az 1968. évi I. törvény 98. §-ában megfogalmazott szabálysértést: "Aki a hivatalos vagy a közfeladatot ellátó személy jogszerű eljárását szándékosan akadályozza, tízezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható."
Engedély köteles építési munka engedély nélküli végzése nem lehet jogszerű, akkor sem, ha hivatalos személy végzi. Ha az első határozatánál tévedett volna, a szabálysértési eljárás (különös körülmények közötti lezajlásával is) időbeni elhúzódásával a jegyzőnek hosszú idő és több alkalom rendelkezésére állt, hogy beismerje, az önkormányzat és a GAMESZ nem a jog által védeni rendelt tevékenységet végzett, amelynek akadályozásáért hátrányos következményekkel számolni kell. 
Közfeladatot ellátó szervezet képviselőjének jogszerűtlen magatartását akadályozó állampolgár ugyanezen szervezet jogszerűtlen utasítását adó másik személy intézkedése folytán kis híján 40 (vagy 25) napot töltött Baracskán. 
Megállapítottam ugyanakkor azt is, hogy az elsőfokú szabálysértési hatóság által elkövetett törvénysértés jogorvoslatára azért nem kerülhetett sor, mivel a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal másodfokú szabálysértési hatósága a tényállást nem kellően tisztázta, az indokolása több helyen téves. A fentiekben leírtak szerint egyidejűleg az a két indok, hogy "az önkormányzat az adott területen földútkarbantartást végzett .... a GAMESZ dolgozói a képviselő-testület határozata alapján végeztek munkálatokat" - egymás kioltó állítások. Továbbá a jogszerűtlenséget nem a panaszosnak, hanem a döntést hozó hatóságnak kellett volna felderíteni és bizonyítani.
A Pest Megyei Közlekedési Felügyelet 60.818/1996. sz. levelében foglaltak szintén törvénysértőek: a Felügyelet az  eljárásban tudomást szerzett arról a tényről, hogy a testület határozata alapján gázló és hozzá vezető út készül(t volna, ha panaszos nem akadályozza, és így le nem állítják a kivitelezést), amely engedély köteles, és amelyben a Felügyelet az út engedélyező hatósága, a gázló engedélyezésében szakhatóság. Tudomással bírt arról (fényképekkel dokumentáltan és a helyszínen ma is rekonstruálhatóan), hogy a jelzett helyen a gyalogösvényen kívül más - gépkocsival is járható - út soha nem volt. (Nem is kellett, mert gázló nélkül nem vezet sehová.) A telekkönyvbe bejegyzés, rendezési tervbe betervezés tulajdonjogot és az útlétesítés elvi lehetőségét jelenti, az útépítés engedélyezésének két jogi előfeltétele, de az építés-karbantartás szempontjából semmiféle módon nem értékelhető meglévő útként, mert annak elsődleges feltétele a természetben való létezés. A jogkérdés és a ténykérdés a minősítésben összetartozó, együtt értékelendő, és nem egymást helyettesítő momentumok. Gázló építés és a hozzávezető út munkálatainak elkezdése, alépítmény építése és egyéb előmunkálatok nem minősíthetők karbantartásnak. 
Mivel a 8/1970. KPM-ÉVM rendelet, bár rendkívül elavult, de a 2. § (1) és (2) bekezdése e tekintetben egyértelmű, vizsgálatomban magyarázatot kértem a Közlekedési Felügyelet állásfoglalására. A Főfelügyelet megküldte a 354.638/93. sz. állásfoglalást, amelyet a KHVM Közúti Közlekedési Főosztálya és a Közlekedési Főfelügyelet főigazgatója együttesen adtak ki: "Tekintettel a végleges jogszabályi rendezés időpontjának bizonytalan voltára, továbbá az egyes közúti igazgatóságok és megyei közlekedési felügyeletek közötti értelmezési eltérésekre, - a Közlekedési Főfelügyelet főigazgatójával egyetértésében - a 8/1970. (XI. 13.) KMP-ÉVM sz., rendelet 2. §-sal kapcsolatosan (hatósági engedélyhez kötött munkák) az alábbi állásfoglalást adjuk: ...". "Jelen rendelkezésben foglaltakat az országos közúthálózaton végzett munkákra maradéktalanul alkalmazni kell oly módon, hogy a két intézmény vezetői a Közúti Igazgatóságok 1993. évi létesítmény jegyzéket közösen egyeztessék az építési engedély kötelezettség szempontjai alapján."
Az állásfoglalás alapján is engedély köteles lett volna a munka, és abból következtetéseit tévesen vezette le a Közúti Igazgatóság.
Az állásfoglalás azonban a jogalkotásról szóló 1987. évi XI. törvény alapján nem bír a jogszabály erejével, és egyébként nem felel meg az 53-56. §-ban előírtaknak sem, ezért alkotmányellenes és alkalmatlan a közlekedési felügyeletek hatósági  tevékenységének szabályozására. Még abban a körben sem alkalmazható, amelyet megjelöl, nem hogy önkormányzati tulajdonú út építésének engedélyezési (rendészeti) eljárásában.
Összefoglalva: megállapítottam, hogy a szabálysértési hatóságok, az önkormányzat képviseletében közfeladatot ellátók eljárása, a Közlekedési Felügyelet állásfoglalása megsértette panaszos állampolgári jogait. Nem felel meg a jogállamiság, a jogbiztonság a "fair" eljáráshoz való jog követelményeinek, panaszos alkotmányos jogaival kapcsolatosan visszásságot okozott.  

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. §-a alapján
k e z d e m é n y e z e m,     és felkérem

-	a Közlekedési, Hírközlési és Vízügyi Minisztert, hogy a megváltozott tulajdoni viszonyoknak, hatósági-döntési jogosítványoknak és  a jogállamban elfogadott általános jogfelfogásnak megfelelően gondoskodjon a közterületek, utak, járdák, terek építésére, bontására, burkolatbontások stb-re vonatkozó ágazati szabályok módosításáról. Biztosítsa, hogy a szabályozás a jogszabályalkotásról szóló törvénynek megfelelően vegye figyelembe az út menti ingatlantulajdonosok jogait, jogorvoslathoz való jogát, hogy a fogalommeghatározások egyértelműek és közérthetőek legyenek;
-	a Közlekedési Főfelügyelet Főigazgatóját, hogy addig is, amíg az új jogszabályok megszületnek, gondoskodjon róla, hogy az állampolgárok (vagy más) tulajdonát is érintő közlekedési célú területeken való építés kizárólag e más jogok figyelembevételével történhessen. Eljárásaiban a "meglévő út" minősítést csak akkor használja, vagy fogadja el másoktól használatát, ha az út ténylegesen létezik. (Eredeti terepviszonyok megváltoztatása akkor is súlyosan érintheti a mellette fekvő ingatlan tulajdonosi jogait, ha nem jár egyúttal szilárd burkolat kiépítésével.);
-	a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal Vezetőjét, hogy másodfokú szabálysértési hatóságtól a jövőben - a még hatályos 1968. évi I. törvény alapján folytatott eljárásokban - fokozottan követelje meg a tényállás tisztázása kötelezettségének, a bizonyítás elveinek érvényesülését;
-	Fót város polgármesterét, hogy vizsgálja meg a jegyző és a nevében eljárók, valamint a GAMESZ részéről az ügyben intézkedők szerepét, és  vizsgálatának eredményéről  tájékoztassa a képviselőtestületet. A testület, a jegyző és más hatósági feladatot ellátók, a tulajdonolt és irányított szervezetek működéséről, egymás közötti viszonyairól szóló (elsősorban szervezeti, működési) szabályzatban gondoskodjon a hasonló esetek előfordulásának megakadályozásáról. Szolgáltasson legalább erkölcsi elégtételt a panaszosnak.

Kérem valamennyiüket, hogy kezdeményezésemmel kapcsolatos álláspontjukról az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. LIX. törvény 21. § (2) bekezdése alapján 60, illetve 30 napon belül értesíteni szíveskedjenek.       

Budapest, 1999. november 19.

Dr. Polt Péter

Melléklet

Jogszabályi háttér   

63/1997. (XII. 12.) AB határozat
"... 1. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy az Országgyűlés elmulasztotta a szabálysértési jognak az Alkotmány 50. § (2) bekezdése, illetőleg az Alkotmány 57. § (1) bekezdése követelményeinek megfelelő újraszabályozására vonatkozó jogalkotói feladatát. Ezért az Alkotmánybíróság felhívja az Országgyűlést, hogy a szükséges törvényalkotást legkésőbb 1998. december 31-ig végezze el.
Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a szabálysértésekről szóló 1968. évi I. törvény 18. §-ában és 71/A. §-ában foglalt rendelkezések alkotmányellenesek. Ezért az Alkotmánybíróság a hivatkozott rendelkezéseket 1998. december 31-i hatállyal megsemmisíti.
2. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a szabálysértésekről szóló 1968. évi I. törvény 6. § (1) bekezdésének második mondata alkotmányellenes, ezért azt a határozat közzétételének napjával megsemmisíti. ..."

Indokolás 
" ... A szabálysértés "kétarcú" jogintézmény: a szabálysértések egy része ún. közigazgatás-ellenes cselekmény (pl. engedélyköteles tevékenység engedély nélküli végzése), másik része pedig az emberi együttélés általános szabályait sértő magatartás, ún. kriminális cselekmény (pl. tulajdon elleni bűncselekmények értékhatárral elválasztott alakzatai). A szabálysértési büntetés a múltban elkövetett jogsértést represszív módon szankcionál. Az Sztv. - amely a szabálysértési anyagi jog, eljárási jog és a végrehajtás egységes kódexe - részletesen szabályozza a szabálysértési büntetés ellen igénybe vehető jogorvoslati eszközöket, a bírói utat azonban csak szűk körben nyitja meg. Az Alkotmánybíróság állásfoglalása szerint ez a helyzet alkotmányellenes, mivel nincs összhangban az Alkotmány 50. § (2) bekezdésében, illetőleg az Alkotmány 57. § (1) bekezdésében foglalt követelménnyel. A bírói út igénybevételének lehetőségét ugyanis mind a közigazgatás-ellenes, mind a kriminális jellegű szabálysértések miatt kiszabott büntetés tekintetében biztosítani szükséges.
Az Alkotmány általánossá tette a bíróságnak a közigazgatási határozatok törvényessége ellenőrzésére vonatkozó jogát. ("A bíróság ellenőrzi a közigazgatási határozatok törvényességét.") E rendelkezés tartalmát az Alkotmánybíróság a 32/1990. (XII. 22.) AB határozatban értelmezte (ABH 1990, 145-148.), amelynek alapján a törvényhozó megalkotta a közigazgatási határozatok bírósági felülvizsgálatának kiterjesztéséről szóló 1991. évi XXVI. törvényt. A szabálysértési hatóságok közigazgatási hatóságok, a szabálysértési határozatok közigazgatási határozatnak minősülnek. Amennyiben a szabálysértési hatóság döntésének tartalma, illetve a törvényi tényállás jellege szerint közigazgatás-ellenes magatartást rendel büntetni, a határozat törvényességének ellenőrzésére a közigazgatási bíráskodás szabályai szerint kell lehetőséget biztosítani.
A szabálysértési tényállások másik nagy csoportja a kriminális jellegű magatartásokat szankcionálja, ez tartalmában a büntetőjoggal rokon. Az Alkotmánybíróság állásfoglalása szerint e szabálysértések megvalósítása esetén is irányadó az Alkotmány 57. § (1) bekezdésének az a rendelkezése, amely szerint: "A Magyar Köztársaságban ... mindenkinek joga van ahhoz, hogy az ellene emelt vádat, ... a törvény által felállított független és pártatlan bíróság igazságos és nyilvános tárgyaláson bírálja el." Az ún. kriminális szabálysértések esetében tehát a bírósághoz fordulás joga, mint alkotmányos alapjog teremt alapot az elkövetők számára a bírósági úthoz..."

"...Az Alkotmánybíróság arra a következtetésre jutott, hogy az Sztv. szabályozásának hiányosságai, a bírói utat csak szűk körben megnyitó rendelkezései az Alkotmány 50. § (2) bekezdésében, illetőleg az Alkotmány 57. § (1) bekezdésében foglaltak sérelmével járó alkotmányellenes helyzetet idéztek elő...."

"...Az Alkotmánybíróság azt vizsgálta, hogy összeegyeztethető-e az Alkotmány 55. § (1) bekezdésével, de különösen az Alkotmány 57. § (1) bekezdésével az Sztv. 18. §-ának tartalma, amely a szabálysértési hatóságot - az átváltoztatás következtében - szabadságvesztést eredményező szankció alkalmazására jogosítja fel, s bírósági felülvizsgálatra csupán a határozat törvényessége tekintetében ad lehetőséget (Sztv. 71/A. § )..."

"... Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint azonban e biztosítékok nem elégségesek ahhoz, hogy az Sztv. szabályozása megfeleljen az Alkotmány 57. § (1) bekezdésének, amely szerint "... mindenkinek joga van ahhoz, hogy az ellene emelt vádat, ... a törvény által felállított független és pártatlan bíróság igazságos és nyilvános tárgyaláson bírálja el."..."
"... A jelenlegi gyakorlat szerint a pénzbírságot igazgatási szerv szabja ki, és ugyancsak igazgatási szerv határoz annak szabadságelvonásra történő átváltoztatásáról. A jelenlegi rendszerben a szabálysértési bírság - az Sztv. 18. § (2) bekezdésében meghatározott kivételekkel, amikor is nincs helye a pénzbírság elzárásra történő átváltoztatásának - egyben feltételes szabadságelvonás. A bíróság csupán az átváltoztatásról szóló döntés törvényességét bírálhatja el. Az Alkotmány 55. § (1) bekezdése értelmében "A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a szabadságra ..., senkit sem lehet szabadságától másként, mint a törvényben meghatározott okokból és a törvényben meghatározott eljárás alapján megfosztani." A kriminális jellegű cselekményekről - törvényben meghatározott okok fennforgása esetén, a törvényben meghatározott eljárás alapján - a bíróság jogosult érdemben dönteni. Az elzárás tárgyában a bíróság feladata az érdemi - az ún. "jogkérdésre" és "ténykérdésre" egyaránt kiterjedő - döntés meghozatala és magának a szankciónak az alkalmazása..."

1999. évi LXIX. törvény a szabálysértésekről

36. § (1) A szabálysértési hatóság határozata ellen benyújtott kifogást - az e törvényben meghatározott szabályok szerint - a helyi bíróság bírálja el.
(2) Elzárással is sújtható szabálysértés miatt első fokon a helyi bíróság jár el. Az elsőfokú bíróság határozata ellen benyújtott fellebbezést - az e törvényben meghatározott szabályok szerint - másodfokon a megyei bíróság bírálja el.
(3) A szabálysértési hatóság eljárása, határozatai és intézkedései ellen emelt ügyészi óvást - ha azzal a szabálysértési hatóság nem ért egyet - a helyi bíróság bírálja el.

37. § A felettes közigazgatási szerv irányítási jogköre ellátása érdekében:
a) a szabálysértési hatóságtól tájékoztatást, iratokat, adatgyűjtést, egyéb információkat kér;
b) törvényességi ellenőrzést tart;
c) az ellenőrzés eredményeként felhívja a szabálysértési hatóság vezetőjének figyelmét a jogszabálysértésre;
d) ha az érdemi határozat törvényessége aggályos, ezt az illetékes ügyészségnek jelzi.

38. § (1) Az eljárásra az eljárás alá vont személy lakóhelye szerinti szabálysértési hatóság illetékes.

41. § (1) A szabálysértési eljárásban benyújtott kifogást a helyi bíróság bírálja el.

42. § Szabálysértési eljárásban az ügyész hatáskörét és illetékességét annak a helyi bíróságnak a hatásköre és illetékessége határozza meg, amelynek területén működik. A legfőbb ügyész, illetőleg a megyei (fővárosi) főügyész rendelkezése alapján az ügyész olyan szabálysértési ügyben is eljárhat, amelyre az illetékessége egyébként nem terjed ki.

43. § (1) A szabálysértési ügyben a hatóság tagjaként nem járhat el:
a) aki az ügyben mint eljárás alá vont személy vagy védő, továbbá mint sértett, feljelentő vagy ezek képviselője, továbbá ezek hozzátartozója vesz vagy vett részt;
b) aki az ügyben mint tanú vagy szakértő vesz vagy vett részt;
c) akitől az ügy elfogulatlan megítélése egyéb okból nem várható.
(2) Nem kizárási ok, ha a szabálysértési hatóság tagja a hivatali hatáskörében tudomására jutott szabálysértés miatt tesz feljelentést.
(3) Nem járhat el az ügyben az a szabálysértési hatóság, melynek vezetőjével szemben az (1) bekezdésben meghatározott kizárási ok áll fenn.

52. § (1) A szabálysértési hatóság és a bíróság az ügy megítélése szempontjából lényeges körülményeket köteles tisztázni. Amennyiben a rendelkezésre álló adatok az érdemi döntés meghozatalához nem elegendőek, a tényállás tisztázása érdekében bizonyítást folytat le.
(2) Az eljárás alá vont személy nem kötelezhető ártatlanságának bizonyítására, felelősségének bizonyítása a szabálysértési hatóságot, illetőleg a bíróságot terheli.
(3) A szabálysértési eljárásban szabadon felhasználható minden olyan bizonyítási eszköz, amely a tényállás megállapítására alkalmas lehet.
(4) Köztudomású tényeket, továbbá azokat a tényeket, melyekről a szabálysértési hatóságnak, illetőleg a bíróságnak hivatalos tudomása van, nem kell bizonyítani.

92. § (1) A bíróság a szabálysértési ügyben egyesbíróként jár el.
(2) A bíróság szabálysértési ügyben végzéssel határoz. A bíróságnak az ügydöntő határozatban a kifogásról kell döntenie, ügydöntő végzését "A Magyar Köztársaság nevében" hozza.
(3) A bíróságot a tényállás ténybeli és jogi elbírálásában a szabálysértési hatóság határozata nem köti.
(4) A bíróság az eljárás alá vont személy terhére a szabálysértési hatóság határozatában megállapított rendelkezéseknél hátrányosabb rendelkezést akkor hozhat, ha a tárgyaláson új bizonyíték merül fel, és ennek alapján a bíróság olyan új tényt állapít meg, amelynek folytán súlyosabb minősítést kell alkalmazni, vagy jelentős mértékben súlyosabb büntetést kell kiszabni.

111. § (1) A pénzbírságot az elkövetőnek a határozat jogerőre emelkedésétől számított harminc napon belül - a pénzösszeg illetékbélyeggel történő lerovásával vagy más, külön jogszabályban meghatározott módon - kell megfizetnie.
(2) Ha a pénzbírság vagy egyéb pénzösszeg megfizetésére kötelezett a határozat jogerőre emelkedésétől számított harminc napon belül a pénzösszeget nem fizeti meg, a szabálysértési hatóság közvetlen letiltást bocsát ki.
(3) Ha a közvetlen letiltásra nincs lehetőség, a szabálysértési hatóság elrendeli a tartozás adók módjára történő behajtását.
(4) Ha az adók módjára történő behajtásra nincs lehetőség, vagy az aránytalanul hosszú idővel járna, a pénzbírságot, illetőleg a helyszíni bírságot - az elkövető beleegyezése esetén - közérdekű munkára kell átváltoztatni.
(5) A (4) bekezdésben foglalt határozat meghozatala előtt a szabálysértési hatóság - amennyiben nem az elkövető lakóhelye vagy tartózkodási helye szerint illetékes szabálysértési hatóság járt el - rövid úton megkeresi az elkövető lakóhelye vagy tartózkodási helye szerint illetékes települési, a fővárosban a kerületi önkormányzat jegyzőjét (a továbbiakban: jegyző), aki a település területén működő, közérdekű munka végzésére alkalmas munkahelyekről tájékoztatja a szabálysértési hatóságot.
(6) A közérdekű munkára átváltoztató határozatot a szabálysértési hatóság megküldi a jegyzőnek, aki - az elkövető egészségi állapotának és munkára való alkalmasságának figyelembevételével, a munkáltató beleegyezésével - az intézményt vagy gazdálkodó szervezetet jelöl ki a közérdekű munka végrehajtásának helyéül. A közérdekű munkahelyet kijelölő határozattal szemben nincs helye jogorvoslatnak.
(7) A közérdekű munkára történő átváltoztatás esetén az elkövető köteles a jegyző által meghatározott munkát végezni, személyi szabadsága egyébként nem korlátozható.
(8) A közérdekű munkát az elkövető hetenként legalább egy napon - a heti pihenőnapon vagy szabadidejében - díjazás nélkül végzi.
(9) A közérdekű munka legrövidebb tartama egy nap, leghosszabb tartama húsz nap. Egy napi közérdekű munkának legfeljebb hat óra munkavégzés felel meg.
(10) A 24. § (2) bekezdése alkalmazása esetén a közérdekű munka leghosszabb tartama harminc nap.
(11) A jegyző, illetőleg a kijelölt munkahely haladéktalanul értesíti a közérdekű munka végzését elrendelő szabálysértési hatóságot, illetőleg bíróságot, ha az elkövető nem kezdi meg a közérdekű munka végzését, vagy munkakötelezettségének nem tesz eleget. Ezekben az esetekben a közérdekű munkát - a 17. § (4) bekezdésében meghatározottak szerint - elzárásra kell átváltoztatni.
(12) Ha az elkövető nem járul hozzá a közérdekű munkavégzésre kötelezéshez, a pénzbírságot, illetőleg a helyszíni bírságot elzárásra kell átváltoztatni.
(13) Az elzárásra átváltoztatásról az a helyi bíróság rendelkezik,
a) amelyik az ügyben érdemi határozatot hozott;
b) amelynek illetékességi területén a jogerős határozatot hozó szabálysértési hatóság fekszik;
c) amelynek illetékességi területén a helyszíni bírságolásra sor került.
(14) Az elzárásra átváltoztatás szükségességének fölmerülése esetén a szabálysértési hatóság az ügy iratait haladéktalanul megküldi a (13) bekezdésben meghatározott bíróságnak.
(15) Az elzárás büntetés-végrehajtási intézetben, illetőleg rendőrségi fogdában hajtható végre.

112. § (1) A bíróság az átváltoztatásról tizenöt napon belül, tárgyalás nélkül dönt. Törvénysértés esetén a szabálysértési hatóság határozatát hatályon kívül helyezi.
(2) Ha a törvénysértés az alapeljárásban merült fel, a bíróság a szabálysértési hatóságot - elvi iránymutatás megküldésével - új eljárásra, illetőleg új határozat meghozatalára kötelezi.
(3) Ha a törvénysértés a végrehajtás során merült fel, a bíróság a szabálysértési hatóságot a végrehajtási eljárás folytatására utasítja.
(4) Az elzárásra átváltoztatás tárgyában hozott bírósági határozattal szemben nincs helye jogorvoslatnak.

142. § (1) Aki közterületen vagy nyilvános helyen
a) verekszik, továbbá aki mást verekedésre felhív,
b) olyan kihívóan közösségellenes magatartást tanúsít, amely alkalmas arra, hogy másokban megbotránkozást vagy riadalmat keltsen,
c) rendzavarás esetén a hatóság vagy az eljáró hivatalos személy intézkedésével szemben engedetlenséget tanúsít,
elzárással vagy százötvenezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
 (2) Aki nyilvános rendezvényen
a) lőfegyvert vagy robbanóanyagot, illetőleg az élet kioltására vagy testi sértés okozására alkalmas eszközt tartva magánál jelenik meg,
b) a rendező szerv, illetőleg a rendőrség biztonságra vonatkozó felhívásának, rendelkezésének nem tesz eleget,
ötvenezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
(3) Az (1)-(2) bekezdésben meghatározott szabálysértés elkövetőjével szemben kiutasításnak is helye van.
(4) Az (1) bekezdésben meghatározott szabálysértés miatt az eljárás a bíróság, a (2) bekezdésben meghatározott szabálysértés miatt a rendőrség hatáskörébe tartozik.

1999. évi LXIX. törvény indokolása

".. 1. Az új szabálysértési törvény tartalmában és szerkezetében több követelménynek kívánt eleget tenni:
a) Továbbra is megtartja a jogintézmény anyagi és eljárásjogi önállóságát és egységét.
Ebből következően a szabálysértés törvényi fogalmát illetően - több pontosítással - elfogadta az 1968. évi I. törvényben (a továbbiakban: Sztv.) megfogalmazott definíciót. A bűncselekményekhez képest enyhébb társadalomra veszélyességű cselekményi körrel szemben megmarad a szabálysértési felelősség a "büntetőjogias" jellege: ez a jogterület a természetes személyek múltban elkövetett anyagi jogi normasértését szankcionálja a felróhatóság alapján meghatározott, represszív jellegű, a jogsértéssel arányos szankciókkal; ..."
"... A nemzetközi kötelezettségvállalás mellett az újrakodifikáció sürgető szükségességét mondotta ki az Alkotmánybíróság, amely 63/l997. (XII. 12.) AB határozatával három törvényhely tekintetében állapította meg az Sztv. alkotmányellenességét, s kötelezte az Országgyűlést arra, hogy l998. decemberéig tegyen eleget a szükséges törvényalkotási feladatának.
E határozat legfontosabb pontja a szabálysértési határozatok bíróság előtti megtámadhatóságát (Sztv. 71/A. §) érintette: az Alkotmánybíróság álláspontja szerint az Sztv. a bírói utat csak egy alkotmányellenesen szűk körben nyitotta meg, ez az állapot pedig ellentétes az Alkotmány 50. § (2), továbbá az 57. § (1) bekezdéseiben foglaltakkal.
Az Egyezmény és az idézett AB határozat egyezően fejtette ki, hogy a szabálysértés a közigazgatás büntetőjoga, amelynek esetében - függetlenül attól, hogy ezeket a jogsértéseket az adott állam belső joga közigazgatási jogellenességnek vagy bűncselekménynek definiálja - úgy kell eljárni, mintha bűncselekményekről lenne szó.
A strasbourgi Emberi Jogi Bíróság több eseti döntésében azt az álláspontot képviselte, hogy ezekben az ügyekben érvényesíteni kell a tisztességes, a "fair" eljárás szabályait: a bíróságnak adott esetben perrendszerűen, a ténybizonyítás lehetőségeivel is élve kell döntést hoznia.
A strasbourgi szervek gyakorlata szerint nincs akadálya annak, hogy a kisebb súlyú bűncselekmények elbírálása "első körben" közigazgatási hatóságok által, sommás eljárás keretében történjen meg: amennyiben az érintett nem ért egyet a közigazgatási szerv határozatával, számára biztosítani kell a jogot ahhoz, hogy a 6. cikkben szereplő valamennyi garanciával biztosított eljárás keretében a bírósághoz fordulhasson. ..."
" ... 4. Az újrakodifikáció középpontjában az Egyezmény 6. cikkének való megfelelés áll: a szabálysértésekről szóló új törvénynek tehát olyan eljárási rendet kell kialakítania, amely lehetővé teszi, hogy a "fair" eljárás szabályainak megfelelően az érintettek - amennyiben ezt kívánják - a bíróság előtt vitathassák a szabálysértési hatóság határozatát. ..."
" ... Ha a tárgyalást a modern büntetőeljárásjogok alapján úgy tekintjük, hogy az nem más, mint két, lényegében azonos perbeli pozíciójú fél vitája, amelyet egy harmadik, szervezetileg mindkettőjüktől független és pártatlan fórum dönt el nyilvánosan, elsősorban a közvetlenségre alapított bizonyítást követően, akkor nyilvánvaló, hogy ennek a követelménynek a szabálysértési hatóság előtti eljárás nem felelt meg. Ezt a hiányt kívánja pótolni a törvény a bíróság előtti eljárás szabályaival. ..."

1968. évi I. törvény a szabálysértésekről

8. § (1) Nem róható az elkövető terhére az olyan tény, amelyről az elkövetéskor kellő gondosság ellenére sem volt tudomása.
(2) A jogszabály nem ismerése a felelősség alól nem mentesít, kivéve ha a tévedésre az elkövetőnek alapos oka volt.

16. § (1) A szabálysértés miatt alkalmazható büntetés a pénzbírság.

18. § (1) A pénzbírságot meg nem fizetés esetében - ha az a munkabérből (egyéb járandóságból) nem hajtható be - elzárásra kell átváltoztatni.
(2) Nincs helye átváltoztatásnak, ha a pénzbírságot felügyelet (35. és 36. §) alkalmazta, illetőleg helyszíni bírságolás keretében szabták ki.
(3) Az átváltoztatás során száz forinttól ezer forintig terjedő összeg helyett egy-egy napi elzárást kell számítani. A pénzbírságot helyettesítő elzárás egy napnál rövidebb és hatvan napnál hosszabb nem lehet.

20. § Az eljáró hatóság büntetés helyett figyelmeztetést alkalmaz, ha ettől az elkövetett szabálysértés súlyára és jellegére, az elkövetés körülményeire, valamint az elkövető személyére tekintettel kellő nevelő hatás várható.

23. § (1) A büntetést - a jogszabályban megállapított keretek között - úgy kell kiszabni, hogy igazodjék a cselekmény súlyához és az elkövető személyi körülményeihez.

38. § (1) A szabálysértés elbírálásában nem vehet részt az elkövető hozzátartozója [60. § (3) bek.], továbbá az, akitől az ügy tárgyilagos, részrehajlás nélküli elbírálása nem várható. A fellebbezési eljárásban, illetőleg a felügyeleti jog gyakorlásában nem vehet részt az sem, aki az ügy első fokú elintézésében részt vett.

62. § (1) A szabálysértési hatóság a tárgyalás alapján határozatot hoz, és ebben az elkövetővel szemben büntetést (intézkedést) alkalmaz, vagy az eljárást megszünteti (48. §).
(2) A határozatnak tartalmaznia kell:
a) a szabálysértési hatóságnak, továbbá az ügy számának és tárgyának megjelölését;
b) a rendelkező részben az elkövető személyi adatait, a szabálysértés megjelölését, a kiszabott büntetést (az alkalmazott intézkedést), az egyéb rendelkezéseket, a pénzbírság átváltoztatása esetére megállapított elzárást, továbbá a végrehajtásra és a jogorvoslat lehetőségére való utalást;
c) tömör indokolást, utalva a megállapított tényekre, bizonyítékokra, a büntetés kiszabásánál figyelembe vett körülményekre és a szabálysértést meghatározó jogszabályra;
d) a határozathozatal helyét és idejét.

68. § (1) A szabálysértési hatóságnak az ügy érdemében hozott első fokú határozata ellen az elkövető, valamint a sértett fellebbezhet. Aki kártérítést kért vagy a kárigényét bejelentette, illetőleg akire nézve a határozat rendelkezést tartalmaz, a határozat őt érintő része ellen ugyancsak fellebbezéssel élhet.
(2) Az eljárás során hozott egyéb határozat ellen az érintett személy akkor fellebbezhet, ha a szabálysértési hatóság bírságot (55. és 56. §) szab ki, eljárási költséget állapít meg, vagy a fellebbezést e törvény külön megengedi.
(3) Fellebbezni a határozat kihirdetésekor vagy a kézbesítéstől számított tizenöt napon belül lehet. A fellebbezést az első fokú szabálysértési hatóságnál kell benyújtani. Az első fokú szabálysértési hatóság a fellebbezést és az eljárásban keletkezett összes iratot - a fellebbezési határidő leteltétől számított 8 napon belül - felterjesztheti a másodfokú szabálysértési hatósághoz.
(4) A fellebbezésnek a határozat végrehajtására halasztó hatálya van.

69. § (2) A fellebbezett ügyben a másodfokú szabálysértési hatóság rendszerint az iratok alapján dönt. Szükség esetén azonban az érdekelteket megidézheti és meghallgatásuk, valamint az egyéb beszerzett bizonyítékok alapján határoz. A bizonyítás felvételére az első fokú szabálysértési hatóságot is utasíthatja. Az érdemi határozatot harminc napon belül meg kell hozni.

70. § (1) Ha felettes államigazgatási szerv a felügyeleti jogának gyakorlása során megállapítja, hogy az alárendelt szervnek a szabálysértés miatt hozott határozata vagy intézkedése jogszabály rendelkezésébe ütközik, a törvénysértést orvosolja. Ennek során a határozatot (intézkedést) az elkövető terhére nem módosíthatja, a szabálysértési eljárás törvénysértő megszüntetése esetén azonban - a határozat jogerőre emelkedésétől, illetőleg az intézkedés megtételétől számított hat hónapon belül - új eljárást rendelhet el.

71/A. § (1) Az elkövető a pénzbírságot elzárásra átváltoztató határozat ellen kérelmet terjeszthet elő a bírósághoz, amelyben az átváltoztatásról szóló határozat törvényességének felülvizsgálatát kérheti.
(2) A kérelmet a pénzbírságot elzárásra átváltoztató határozat kézbesítésétől számított nyolc napon belül az első fokon eljárt szabálysértési hatóságnál kell benyújtani, amely azt az ügy irataival együtt haladéktalanul megküldi a szabálysértési hatóság székhelye szerint illetékes helyi bíróságnak, Budapesten a Pesti Központi Kerületi Bíróságnak.
(3) A kérelem benyújtása az elzárás végrehajtására halasztó hatályú.
(4) A bíróság a kérelmet tárgyaláson kívül elbírálja. Törvénysértés esetén a szabálysértési hatóság határozatát hatályon kívül helyezi, és szükség esetén a szabálysértési hatóságot a végrehajtási eljárás folytatására utasítja, ellenkező esetben az elkövető kérelmét elutasítja.
(5) Ha a bíróság a felülvizsgálat alkalmával az érdemi határozat törvényességét aggályosnak látja, ezt jelzi az ügyésznek, és a kérelem elbírálását az ügyész állásfoglalásáig függőben tartja.
(6) A kérelem tárgyában hozott bírósági határozat ellen fellebbezésnek nincs helye, egyébként a bírósági eljárásra a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvénynek a különleges eljárásokra vonatkozó szabályait kell értelemszerűen alkalmazni.

72. § (1) Ha a pénzbírság vagy az egyéb pénzösszeg megfizetésére kötelezett a határozat jogerőre emelkedésétől számított tizenöt napon belül a pénzösszeget nem fizeti meg, a szabálysértési hatóság közvetlenül letiltást bocsát ki. Ebben felhívja a fizetésre kötelezett személy munkáltatóját (a járandóságot folyósító szervet), hogy a letiltott összeget a fizetésre kötelezett személy munkabéréből (egyéb járandóságából) vonja le és utalja át az állam, illetőleg a károsult javára.
(2) Ha a közvetlen letiltásra nincs lehetőség, vagy az nem vezetett, illetőleg aránytalanul hosszú idő múlva vezetne eredményre,
a) a pénzbírságot - e bekezdés b) pontjában említett pénzbírság kivételével - elzárásra kell átváltoztatni;

75. § A szabálysértés miatt kiszabott pénzbírság - ideértve az elzárásra átváltoztatott pénzbírságot is -, valamint az elkobzás alá eső dolog értékének megfelelő összeg végrehajtását méltányosságból részben vagy teljesen mellőzheti, az elkobzott dolgot visszaadhatja:
a) annak a települési önkormányzatnak a képviselőtestülete, amelynek a jegyzője az ügyben első fokon eljárt;

98. § Aki a hivatalos vagy a közfeladatot ellátó személy jogszerű eljárását szándékosan akadályozza,
tízezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.

1995. évi LVII. törvény (Vgtv.) a vízgazdálkodásról

1. § (1) A törvény hatálya
a) a felszín alatti és a felszíni vizekre (a továbbiakban: vizek), a felszín alatti vizek természetes víztartó képződményeire, illetőleg a felszíni vizek medrére és partjára;
b) arra a létesítményre, amely a vizek lefolyási és áramlási viszonyait, mennyiségét, minőségét, medrét, partját vagy a felszín alatti vizek víztartó képződményeit befolyásolja vagy megváltoztathatja;
c) arra a tevékenységre, amely a vizek lefolyási és áramlási viszonyait, mennyiségét, minőségét, medrét, partját vagy a felszín alatti vizek víztartó képződményeit befolyásolja vagy megváltoztathatja;  ...

3. § (1) A vizekkel és a vízilétesítményekkel összefüggő állami feladatok körében az igazgatási tevékenységeket (a továbbiakban: vízügyi igazgatás) - a 2. § (2) bekezdésében megjelölt munkamegosztásra is figyelemmel - a miniszter az állami vízügyi igazgatási szervezet (a továbbiakban: vízügyi igazgatási szervezet) útján végzi.

28. § (1) Vízjogi engedély szükséges - jogszabályban meghatározott kivételektől eltekintve - a vízimunka elvégzéséhez, illetve vízilétesítmény megépítéséhez, átalakításához és megszüntetéséhez (létesítési engedély), továbbá annak használatbavételéhez, üzemeltetéséhez, valamint minden vízhasználathoz (üzemeltetési engedély).
(2) Elvi vízjogi engedély kérhető a vízjogi engedélyezési kötelezettség alá tartozó vízhasználat, vízimunka és vízilétesítmény műszaki tervezéséhez.

Melléklet:
Fogalommeghatározások:
... 20. vízgazdálkodás: a vizek hasznosítása, hasznosítási lehetőségeinek megőrzése, a vizek kártételei elleni védelem és védekezés (vízkárelhárítás);
21. vízhasználat: az a tevékenység, amelynek következménye a víz lefolyási, áramlási viszonyainak, mennyiségének, minőségének, továbbá a medrének, partjának a víz hasznosítása érdekében való befolyásolása;
22. vízhasználó: az a természetes személy, jogi személy és a természetes személyek jogi személyiséggel nem rendelkező gazdasági társasága, aki (amely) vizet szolgáltatás teljesítésére vagy saját céljaira vesz igénybe;
23. vízimunka: az a tevékenység, amelynek az a rendeltetése, hogy a víz lefolyási, áramlási viszonyait, mennyiségét vagy minőségét, medrét, partját a vizek kártételeinek elhárítása, a víz hasznosítása, minőségének és mennyiségének megfigyelése, ásványi és földtani kutatások végzése, ásványi nyersanyag kitermelése céljából befolyásolja;
24. vízilétesítmény: az a mű (víziközmű), műtárgy, berendezés, felszerelés vagy szerkezet, amelynek rendeltetése, hogy a vizek lefolyási, áramlási viszonyait, mennyiségét vagy minőségét, medrének vagy partjának állapotát, a vizek kártételeinek elhárítása, a vizek hasznosítása - ideértve a víziközművekkel végzett közüzemi tevékenységgel nyújtott szolgáltatást -, minőségének és mennyiségének megfigyelése, illetve ásványi és földtani kutatások végzése céljából vagy ásványi nyersanyag kitermelése céljából befolyásolja:
a) közcélú vízilétesítmény: amely az államnak, illetve a helyi önkormányzatnak törvényben meghatározott vízgazdálkodási feladatait, különösen a víziközművekkel nyújtott szolgáltatást, a vizek kártételei elleni védelmet, a vízkészletek feltárását, megóvását, hasznosítását, pótlását és állapotának figyelemmel kísérését, a vízkészlettel való gazdálkodását szolgálja;
b) saját célú vízilétesítmények: rendeltetésük szerint üzemi, háztartási, mezőgazdasági vízellátást (így például szennyvízelhelyezést, átvezetést, tisztítást, öntözést) vízkárelhárítási, víztisztítási, vízerő hasznosítási feladatokat ellátó művek; ...

72/1996. (V. 22.) Korm. rendelet a vízgazdálkodási hatósági jogkör gyakorlásáról

1. § (1) A vízgazdálkodásról szóló 1995. évi LVII. törvényben (a továbbiakban: Vgtv.) meghatározott, a vízgazdálkodással összefüggő
a) állami feladatok körében a vízügyi hatósági hatásköröket és a hatósági jogkört a vízügyi igazgatási szervek (a továbbiakban: vízügyi hatóság);
b) önkormányzati feladatok körében a hatósági hatásköröket és a hatósági jogkört a helyi önkormányzatok jegyzői
gyakorolják.
(2) Vízügyi hatósági jogkörben első fokon - ha a jogszabály eltérően nem rendelkezik - a vízügyi igazgatási szervezet feladat- és hatásköréről szóló kormányrendelet szerinti illetékes vízügyi igazgatóság, másodfokon az Országos Vízügyi Főigazgatóság jár el.
(3) A helyi vízgazdálkodási hatósági jogkört - a 25. § (2) bekezdésében megjelölt kivétellel - első fokon a települési önkormányzat jegyzője, másodfokon az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló törvény szerinti felettes szerv gyakorolja. 

2. § (1) A vízjogi engedélyezési kötelezettség alá tartozó tevékenység tervezését megelőzően elvi vízjogi engedély kérhető, amely az építtető által a tervbe vett vízgazdálkodási cél megvalósításának általános műszaki megoldási lehetőségeit, feltételeit határozza meg, de vízimunka elvégzésére, vízilétesítmény megépítésére, illetőleg vízhasználat gyakorlására nem jogosít.

3. § (1) A vízimunka elvégzéséhez, vízilétesítmény megépítéséhez (átalakításához, megszüntetéséhez) szükséges vízjogi létesítési engedélyt (hatósági hozzájárulást) az építtető (tulajdonos) köteles megszerezni. A kérelemhez a külön jogszabályban meghatározott mellékleteket - ideértve az engedélyezési terveket (tervdokumentációt) - kell csatolni.
1988. évi I. törvény a közúti közlekedésről
29. § (1) Utat kijelölni, építeni, korszerűsíteni (a továbbiakban együtt: építeni), a forgalom részére átadni, megszüntetni, elbontani csak a közlekedési hatóság engedélye alapján szabad. Aki engedély nélkül vagy az engedélyben foglaltaktól eltérően utat épít, bírság fizetésére kötelezhető. Ez a rendelkezés nem vonatkozik a járda korszerűsítésére és a zárt területen belüli magánútra.
(2) Közforgalom elől elzárt magánutat a közforgalom számára megnyitni, illetőleg közforgalom elől el nem zárt magánutat a közforgalom elől elzárni csak a magánút kezelőjének kérelmére, a közlekedési hatóság engedélyével szabad.
(3) Ha az út megszüntetését engedélyezték - és más célra nem hasznosítható -, az út kezelőjének azt el kell bontania.
(4) A helyi (kivéve a fővárosi önkormányzat tulajdonában levő) közutak részét képező járdák és gyalogutak építésének, korszerűsítésének és megszüntetésének (elbontásának) engedélyezése a települési - a fővárosban a kerületi - önkormányzat jegyzőjének hatáskörébe tartozik.
(5) A fővárosi kerületi önkormányzatok tulajdonában levő közutak építésének, korszerűsítésének, forgalomba helyezésének és megszüntetésének (elbontásának) engedélyezése a fővárosi önkormányzat főjegyzőjének hatáskörébe tartozik.
(6) A fővárosi önkormányzat tulajdonában levő közutak építésének, korszerűsítésének, forgalomba helyezésének és megszüntetésének (elbontásának) engedélyezése a Fővárosi Közlekedési Felügyelet hatáskörébe tartozik.
(7) Ha a közút építésével, korszerűsítésével a járda építése, korszerűsítése összefügg, ez utóbbi engedélyezését a helyi közút építésének, korszerűsítésének engedélyezésére hatáskörrel rendelkező közlekedési hatóság végzi.

46. § (1) E törvény 29. §-ának (4) és (5) bekezdésében meghatározott kivételekkel a közlekedési hatósági feladatokat az országos hatáskörrel rendelkező Közlekedési Főfelügyelet és annak helyi szervei, a területi (megyei, fővárosi) közlekedési felügyeletek látják el.

47. § A törvény alkalmazásában:
h) Út: a gyalogosok és a járművek közlekedésére szolgáló közterület, illetőleg magánterület (közút, magánút). Az egyes útfajtáknak és az út részeinek a meghatározására a közúti közlekedés szabályairól szóló jogszabályban (KRESZ) foglaltak az irányadók.
8/1970. (XI. 13.) KPM-ÉVM együttes rendelet az utak építésének és a forgalom részére való átadásának hatósági engedélyezéséről
2. § (1) Utat építeni, használatba venni, továbbá az útépítéssel kapcsolatosan előmunkálatot végezni - a (2) bekezdésben említett esetek kivételével - csak az illetékes hatóság engedélye alapján szabad.
(2) Nincs szükség hatósági engedélyre
a) a meglevő út határán belül végzett fenntartási és állagmegóvási munkák végzéséhez,
b) sajáthasználatú út (útszakasz) építéséhez és használatbavételéhez a tulajdonos (kezelő, használó) zárt területén belül.
(3) A hatósági engedély nélkül végezhető útépítési munkákat is csak az általános érvényű hatósági előírások megtartásával szabad végezni; e rendelkezés megsértése az építési engedélytől eltérő módon végzett építési munkák jogkövetkezményeit vonja maga után.
1987. évi XI. törvény a jogalkotásról
53. § Az Országgyűlés és a Kormány irányelvet bocsát ki, amelyben általános érvényű célokat, programokat határoz meg, illetőleg állást foglal az állami és a társadalmi élet fontos kérdéseiben. Ez az irányelv a Magyar Közlönyben közzétehető.
54. § Az Országgyűlés és a Kormány a jogszabályokat elvi állásfoglalásban értelmezheti. Ezt a Magyar Közlönyben közzé kell tenni.
55. § (1) A miniszter és az országos hatáskörű szerv vezetője irányelvet és tájékoztatót adhat ki.
(2) Az irányelv ajánlást ad a jogszabály végrehajtásának fő irányára és módszerére.
(3) A tájékoztató olyan tényt és adatot közöl, amelyet a jogszabály végrehajtásáért felelős szervnek a feladata teljesítéséhez ismernie kell.
(4) Az irányelv és a tájékoztató az azt kiadó szerv hivatalos lapjában közzétehető.
56. § (1) Az Országgyűlés és a Kormány jogi iránymutatásainak előkészítésére az általuk alkotott jogszabályok előkészítésének a szabályait kell megfelelően alkalmazni.
(2) A miniszter és az országos hatáskörű szerv vezetője jogi iránymutatásának előzetes véleményezésére a miniszteri rendelet előkészítésére vonatkozó rendelkezések az irányadók.