OBH 8256/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Zsiga Jánosné
Az eljárás megindulása:

	A beadványa elkészítésekor még előzetes letartóztatásban lévő panaszos az ellene megrontás és más bűncselekmény miatt indult büntető eljárás nyomozati szakaszában a terhére a rendőrség, az ügyészség, továbbá a bíróság által megvalósított különböző eljárási szabálysértéseket, köztük a személyi szabadságától megfosztó kényszerintézkedés elrendelésének és fenntartásának megalapozatlanságát sérelmezi.

A tényállás és a vizsgálat megállapításai:

	A panaszos  - és az ez idő szerint is szökésben lévő két társa - ellen megrontás bűntettével halmazatban kitartottság bűntette, kerítés bűntette, valamint személyi szabadság megsértése bűntettének alapos gyanúja miatt 1996. májusában elrendelt nyomozás jelenleg is folyamatban van. Ennek során a panaszost 1996. május 23. napján őrizetbe vették, majd másnap előzetes letartóztatásba helyezték. Az előzetes letartóztatását a Tatabányai Városi Ügyészség az 1996. november 8. napján hozott határozatával megszüntette.
	A panaszos a nyomozás során hozott határozatok mindegyike ellen jogorvoslattal élt, amelyeket azonban a felülbíráló szervek elutasítottak. 1996. július 12. napján  a kezdeményezésére történt ügyészi meghallgatásakor a panaszos vádalku kötésére tett indítványt, amelyet  az  eljáró hatóság nem fogadott el.
	Ezt követően 1996. szeptember 18. napján a panaszos az őrizetbe-vételekori bántalmazásáról tett bejelentést. A feljelentése alapján eljáró Komárom-Esztergom Megyei Nyomozó Hivatal a feljelentés kiegészítését követően meghozott Nyom. 118/1996. számú határozatával a nyomozást - bűncselekmény alapos gyanúja hiányában - megtagadta. Az e határozat ellen bejelentett panaszt a Tatabányai Városi Ügyészség az 1996. október 30. napján kelt B. 1192/1996. számú határozatával elutasította. 
	A rendelkezésre álló adatok szerint a panaszos beadványaival az érintett hatóságok 
rendszeresen foglalkoztak, és olyan tény nem merült fel, amelyek szerint a beadványok bármelyikét ne továbbították volna. 
	A védő távollétében történt  gyanúsítottkénti kihallgatása -  a Be. 134. §-a (1) bekezdésében is foglaltakhoz képest - végső soron azért nem jogszabályellenes, minthogy a törvény a védő kötelező  jelenlétét nem írja elő, s az ezzel kapcsolatos jog gyakorlása a gyanúsított  kihallgatását nem késleltetheti.  A 13 éves sértettnek törvényes képviselője távollétében  való tanúkénti kihallgatásának sérelmezése pedig azért nem alapos, mivel a Be. 63. §-a (4) bekezdésében foglaltak a gondozó illetve pedagógus nevelőnek e kihallgatáskori jelenlétét az eljáró hatóság belátására bízzák. 
	A panaszos előzetes letartóztatását időközben 1996. november 8. napján megszüntették, így ezidő szerint már nem áll az említett kényszerintézkedés hatálya alatt. 
	Mindezekből következően az adott esetben a panaszos jogai gyakorlásának  biztosítását illetően nem vonható olyan alkotmányos visszásságra következtetés, amely az 1993. évi LIX tv. 20. §-a (1) bekezdésében részemre biztosított jogkör alapján további intézkedés megtételét tenné indokolttá. 

Budapest, 1997. február 10.

Gönczöl Katalin