OBH 8204/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Simon János

Az eljárás megindulása:
A panaszos beadványában  az 1996. szeptember végén történt  elfogásának, előállításának, illetve örizetbevételének jogszerűségét, továbbá fogvatartásának  körülményeit sérelmezi. Panasza szerint a vele szemben lefolytatott eljárás, volt férje pártmunkás kapcsolatainak továbbélésére, illetve a nyomozó hatóság férje által történt befolyásolására vezethető vissza. Sérelmesnek tartja  munkahelyén történt elfogásának, megbilincselésének és előállításának módját, továbbá azt, hogy ennek okát vele csak a kihallgatásakor közölték. Előállításakor elvették tőle életmentő gyógyszereit, fogdába helyezését követően pedig csak a második nap vizsgálta meg orvos, aki - hivatkozása szerint - egészségi állapota alapján nem tartotta fogdába helyezhetőnek, ennek ellenére mégis fogva tartották. Őrizetbevételekor kérte ügyvédjének és húgának értesítését, ezt azonban az eljáró hatóság csak kilenc nap múlva tette meg. Ezideig a legalapvetőbb higéniai eszközöket sem kapta meg, még alsóneműt sem tudott váltani. Sem fogvatartásának elrendeléséről, sem pedig annak megszüntetéséről  szóló okiratot vele nem ismertettek, ilyen okmányt panasza megküldéséig nem is kapott, október 3.-án történt szabadon engedésekor is, csak a személyi igazolványát kapta vissza. 
A személyes szabadsághoz és az emberi méltósághoz fűződő alkotmányos jogok sérelmének gyanúja alapján az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdésére hivatkozva a vizsgálatot megindítottam. A törvény 18. § (3) bekezdésében kapott felhatalmazásával élve vizsgálat lefolytatására kértem fel a rendőrkapitányság vezetőjét, továbbá a (2) bekezdésre alapozva bekértem a személyes szabadság korlátozásáról, a kényszerítő eszköz alkalmazásáról, az orvosi vizsgálat és a sérelmezett értesítések megtörténtéről szóló okmányok másolatát.

Érintett alkotmányos jog:

-- A jogállamisághoz, illetve a jogbiztonsághoz való jog /Alkotmány 2. § /
- A védelemhez fűződő jog  / Alk. 57. § (3) bek./
- A szabadsághoz és a személyi biztonsághoz fűződő jog  / Alk. 55. § (1) bek. /
- A legmagasabb szintü testi és lelki egészséghez fűződő jog / Alj. 70/D (1) bek. /

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény:
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

A Rendőrségről  szóló 1994. évi XXXIV. törvény:
Az arányosság követelménye
15. § (1) A rendőri intézkedés nem okozhat olyan hátrányt, amely nyilvánvalóan nem áll arányban az intézkedés törvényes céljával.
(2) Több lehetséges és alkalmas rendőri intézkedés, illetőleg kényszerítő eszköz közül azt kell választani, amely az eredményesség biztosítása mellett az intézkedéssel érintettre a legkisebb korlátozással, sérüléssel vagy károkozással jár.
16. § (1) A rendőr kényszerítő eszközt csak a törvényben meghatározott feltételek fennállása esetén alkalmazhat. Nincs helye a kényszerítő eszköz további alkalmazásának, ha az ellenszegülés megtört és a rendőri intézkedés eredményessége enélkül is biztosítható.
17. § (1) A Rendőrség a feladatának ellátása során a testi épséghez, a személyes szabadsághoz, a magánlakás, a magántitok és a levéltitok sérthetetlenségéhez, a személyes adatokhoz, valamint a tulajdonhoz fűződő jogokat a törvényben foglaltak szerint korlátozhatja.
18. § (1) A fogvatartott részére biztosítani kell azt a lehetőséget, hogy egy hozzátartozóját vagy más személyt értesítsen, feltéve, hogy ez nem veszélyezteti az intézkedés célját. Ha a fogvatartott nincs abban a helyzetben, hogy e jogával élhessen, az értesítési kötelezettség a Rendőrséget terheli. Ha a fogvatartott fiatalkorú vagy gondnokság alá helyezett, haladéktalanul értesíteni kell törvényes képviselőjét vagy gondnokát.
(2) A Rendőrség gondoskodik a fogvatartott elhelyezéséről, a fogvatartás miatt bekövetkezhető egészségkárosodás megelőzéséhez szükséges ellátásáról. A sérült, beteg vagy más okból sürgős orvosi ellátásra szoruló fogvatartottat orvosi ellátásban kell részesíteni.
(3) A fogvatartott jogait csak annyiban lehet korlátozni, amennyiben az a szökés vagy elrejtőzés, a bizonyítási eszközök megváltoztatásának vagy megsemmisítésének megakadályozását, újabb bűncselekmény elkövetésének megelőzését, illetőleg az őrzés biztonságát, a fogda rendjének megtartását szolgálja.
33. § (1) A rendőr a további intézkedés megtétele céljából elfogja és az illetékes hatóság elé állítja azt,
b) aki ellen külön törvény vagy nemzetközi szerződés alapján elfogatóparancsot adtak ki, vagy akinek személykörözésben az elfogását rendelték el;
(2) A rendőr a közbiztonság érdekében a hatóság vagy az illetékes szerv elé állíthatja azt,
b) aki bűncselekmény elkövetésével gyanúsítható;
(3) A Rendőrség az előállítással a személyi szabadságot csak a szükséges ideig, de legfeljebb 8 órán át korlátozhatja. Ha az előállítás célja még nem valósult meg, indokolt esetben ezt az időtartamot a rendőri szerv vezetője egy alkalommal 4 órával meghosszabbíthatja. Az előállítás időtartamát a rendőri intézkedés kezdetétől kell számítani.
(4) Az előállítottat kérelmére az előállítás okáról tájékoztatni kell, és az előállítás időtartamáról részére igazolást kell kiállítani.
48. § A rendőr bilincset alkalmazhat a személyi szabadságában korlátozni kívánt vagy korlátozott személy
a) önkárosításának megakadályozására,
b) támadásának megakadályozására,
c) szökésének megakadályozására,
d) ellenszegülésének megtörésére.
61. § (1) A kényszerítő eszköz alkalmazására az érintettet – ha az eset körülményei lehetővé teszik – előzetesen figyelmeztetni kell.

A büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény

2. § A büntetőügyekben eljáró hatóságok az e törvényben megállapított feltételek fennállása esetén kötelesek a büntetőeljárást lefolytatni.
4. § (1) A büntetőeljárásban a személyi szabadságot és más állampolgári jogokat tiszteletben kell tartani, s azok csak az e törvényben meghatározott esetekben és módon korlátozhatók kényszerintézkedések törvényességét.
(3) A hatóságok tartoznak az eljárás résztvevőit jogaikról tájékoztatni és kötelességeikre figyelmeztetni.
7. § A hatóságok határozatai és intézkedései ellen, illetőleg az intézkedés elmulasztása miatt – ha e törvény kivételt nem tesz – jogorvoslatnak van helye.
91. § (1) A hatóság a terheltet őrizetbe veheti
a) tettenérés esetén, ha személyazonossága nem állapítható meg,
b) ha az előzetes letartóztatás elrendelésének oka [92. § (1) bek., 340. § (1) bek.] áll fenn.
(4) Az őrizetbevételről a hatóság késedelem nélkül értesíti a terhelt által megjelölt hozzátartozót; ennek hiányában a terhelt által megjelölt más személy is értesíthető.
92. § (1) Szabadságvesztéssel büntetendő bűncselekmény miatt a terhelt előzetes letartóztatásának akkor lehet helye, ha
a) megszökött, a hatóság elől elrejtőzött, illetőleg a bűncselekmény súlyossága folytán vagy egyéb okból a szökésétől vagy az elrejtőzésétől lehet tartani,
b) alaposan feltehető, hogy szabadlábon hagyása esetén az eljárást meghiúsítaná vagy megnehezítené, illetőleg veszélyeztetné,
93. § (1) Az előzetes letartóztatás elrendeléséről a bíróság végzéssel határoz.
(2) Az előzetes letartóztatás elrendeléséről a nyomozás befejezéséig a nyomozó hatóság, a nyomozás befejezése után a vádirat benyújtásáig az ügyész, a vádirat benyújtása után a bíróság késedelem nélkül értesíti a terhelt által megjelölt hozzátartozót; ennek hiányában a terhelt által megjelölt más személy is értesíthető.
96. § (1) A hatóságoknak arra kell törekedniük, hogy az előzetes letartóztatás a lehető legrövidebb ideig tartson. Ha a terhelt előzetes letartóztatásban van, az eljárást soron kívül kell lefolytatni.
(2) Az előzetes letartóztatást nyomban meg kell szüntetni, ha elrendelésének oka megszűnt, vagy tartama meghosszabbítás nélkül lejárt. Az előzetes letartóztatás megszüntetésére a vádirat benyújtásáig az ügyész is jogosult.
97. § (1) Az előzetes letartóztatottal szemben csak olyan korlátozásoknak van helye, amelyeket a büntetőeljárás feladatának megvalósítása, vagy a letartóztatást foganatosító intézet rendje szükségessé tesz. Az előzetesen letartóztatott eljárási jogainak gyakorlásában, így különösen a védekezésre való felkészülésben, nem korlátozható.
116. § (1) A határozat bevezető és rendelkező részből, indokolásból és keltezésből áll. A jegyzőkönyvbe foglalt határozatnak nincs bevezető része és keltezése; e törvényben meghatározott esetekben a határozat indokolását mellőzni kell, illetve mellőzni lehet.
(3) A határozatot azzal kell közölni, akire rendelkezést tartalmaz; a terhelttel közölt határozatot a védővel is. A határozatot a jelenlevőkkel szóban, egyébként kézbesítés útján kell közölni; kihirdetése esetén – szükség esetén – meg kell magyarázni.

A rendőrségi fogdák rendjéről szóló 19/1995. (XII. 13.) BM rendelet

1. § (1) E rendelet alkalmazásában fogvatartott a bűnügyi, a közbiztonsági és az idegenrendészeti őrizetes, az előzetesen letartóztatott, valamint az elítélt, amennyiben számára a fogvatartás helyéül rendőrségi fogdát jelöltek ki.
(2) A fogvatartás során a fogvatartottal az emberi méltóság tiszteletben tartásával kell bánni. Tilos a fogvatartottat kínzásnak alávetni, kegyetlen, embertelen, megalázó bánásmódban részesíteni. Rajta orvosi kísérletet, vagy tudományos vizsgálatot vagy kísérletet még beleegyezésével sem lehet végezni.
2. § (1) A fogvatartott
a) büntetőeljárási jogait gyakorolhatja, a fogvatartás alapjául szolgáló ügyben eljáró jogi képviselőjével kapcsolatot tarthat,
c) előzetesen letartóztatott hozzátartozójával és – az ügyész, a vádirat benyújtása után a bíróság jóváhagyásával – más személyekkel levelezhet, legalább havonta két alkalommal fogadhat látogatót, hetente két alkalommal kaphat csomagot,
f) anyagi és egészségügyi ellátásra, pihenésre jogosult, saját ruháját viselheti, gyógyszert térítés nélkül kap,
(2) Az előzetesen letartóztatott levelezési és látogató fogadási joga – védőjével, továbbá a 
3. § (1) A fogvatartott jogosult a 14. §-ban meghatározott feltételeknek megfelelő elhelyezésre, a folyamatos melegvíz-ellátásra, naponta zuhanyozásra, havonta egy alkalommal saját költségén a fogvatartásért felelős által biztosított fodrász igénybevételére, naponta legalább egy óra időtartamban – ellenőrzés mellett – a szabad levegőn való tartózkodásra.
8. § (1) A fogvatartott részére – amennyiben saját ruházata egészségügyi vagy biztonsági okból nem megfelelő – a fogvatartást foganatosító szerv a fogvatartás időtartamára az időjárásnak megfelelő, egészségét védő ruházatot biztosít, amely nem lehet lealacsonyító vagy megalázó.
(2) Biztosítani kell, hogy a fogvatartott alsóruházatát és lehetőség szerint felsőruházatát a fogdában kitisztíthassa. A nem saját ruházat tisztítási költségei a fogvatartásért felelőst terhelik.
14. § (1) A fogda a fogvatartottak elhelyezésére, biztonságos őrzésére szolgáló, huzamos emberi tartózkodásra alkalmas épület vagy épületrész. A zárkákban fogvatartottanként legalább 10 m3 légteret és lehetőleg 4 m2 mozgásteret kell biztosítani.
16. § (7) Ha a bíróság a tárgyaláson megszünteti az előzetes letartóztatást, a fogvatartottat helyben szabadítani kell, és fel kell hívni arra, hogy gondoskodjon letéti pénzének elszámolásáról, letéti tárgyainak és okmányainak, továbbá szabadulási igazolásának átvételéről, valamint felszerelési tárgyainak visszaadásáról. A szabadítottat e célból – kifejezett kérésére, lehetőség szerint fogvatartottaktól elkülönítve – vissza kell szállítani a rendőrség épületéig.
17. § (1) Fogvatartottat zárkában elhelyezni csak előzetes orvosi vizsgálat után, az orvosi vélemény figyelembevétele mellett lehet.
(2) Az előzetes orvosi vizsgálat során az orvosnak írásban kell állást foglalnia abban, hogy a fogvatartott egészségi állapotára figyelemmel elhelyezhető-e a fogdában, illetőleg elkülönítése indokolt-e. Írásban kell rögzíteni a fogvatartotton lévő külsérelmi nyomokat és azok keletkezési körülményeire vonatozó orvosi nyilatkozatot. Idegenrendészeti őrizetes orvosi vizsgálatánál – fogvatarthatóságot kizáró okként – figyelembe kell venni a Vhr. 32. §-ának (1) bekezdésében foglaltakat is.

Megállapított tényállás:

1996. szeptember 23.-án 14.05 órakor G.Z. felsőzsolcai lakos telefonon bejelentés tett a Miskolci Rendőrkapitányság ügyeletére, hogy R.F. nevű szomszédjához az éjszaka ismeretlen személyek betörtek és szomszédját vagyonlemondó nyilatkozat aláírására kényszerítették. A helyszínre kiküldött forrónyomos csoport a helyszínelés és az adatgyűjtés eredményeként megállapította, a  bűncselekmény alapos gyanúját és azt, hogy annak elkövetésével a sértett válófélben lévő felesége és barátja alaposan gyanúsítható, akik jelenleg ismeretlen helyen tartózkodnak. A felkutatásukra kiadott körözés alapján a panaszost másnap 12.20 órakor a munkahelyén elfogták és - elmondása szerint megbilincselve - előállították a kapitányságra. 

Az előállítást követően a panaszos az előállító helyiség előtt rosszul lett. A helyszínre hívott mentőtiszt elsősegélyben részesítette, de kórházba szállítását nem tartotta indokoltnak. Tekintettel  arra , hogy az előállítóban  férfiak voltak a panaszost a beszélő helyiségbe helyezték el, ahol - a két alkalommal történt kihallgatását kivéve - 22.40 órakor történt őrizetbevételéig, tartózkodott. Ezt követően helyezték el zárkában. Krónikus betegségeire hivatkozva kérte, hogy folyamatosan szedendő gyógyszereit visszakaphassa, de ezt a másnap reggeli orvosi vizsgálatig nem engedélyezték.

A nyomozó hatóság a rendelkezésére álló bizonyítékokra alapozva javaslatot tett előzetes letartóztatására, melyet a Városi Bíróság szeptember 27.-én hozott végzésével el is rendelt. A bírói meghallgatásra megbilincselve, kisérő szíjon kisérték át, majd a végzésben kapott utasításnak megfelelően, továbbra is a fogdában helyezték el. A végzés ellen a panaszos szabadlábra helyezési kérelmet nyújtott be, mely alapján a Megyei Bíróság október 3.-án megszüntette előzetes letartóztatását és szabadítását rendelte el. A döntésről szóló értesítés alapján a panaszost még e napon szabadlábra helyezték. A nyomozó hatóság november 30.-án iratismertetést tartott az ügyészség pedig december 16.-án, súlyos fenyegetéssel elkövetett zsarolás büntette miatt vádindítványt terjesztett elő a Városi Bíróságnál.

A vizsgálat megállapításai:

Állampolgári bejelentés alapján jogszerűen járt el a rendőrség a  bűncselekmény elkövetésére utaló helyszín megtekintésekor, biztosításakor és a helyszíni szemle során. Az adatgyűjtés eredményeként megalapozottan rendelte el az ügyben a nyomozást és az ismeretlen helyen tartózkodó, a bűncselekmény elkövetésével alaposan gyanúsítható elkövetők körözését is. Az elfogás körülményei alapján azonban indokolatlannak  és szükségtelennek lenne minősíthető a gyanúsított megbilincselése, ennek megtörténtét azonban a rendelkezésre álló iratok alapján egyértelműen nem lehet megállapítani.

Az ügy iratai szerint a gyanúsítottat 12.20 órakor fogták el, kihallgatását 17.14 órakor befejezték, őrizetbevételére mégis csak 22.40 -kor került sor. Sem az ügy irataiban sem a Főkapitány által elrendelt vizsgálat jelentésében nincs bizonyíték, illetőleg utalás arra, hogy a rendőri szerv vezetője az előállítás időtartamát az Rtv. 33. § (3) bekezdése alapján - a célja megvalósulatlanságára hivatkozva - meghosszabbította volna. Az előállítás időtartama ennek hiányában 20.20 órakor lejárt. Az őrizetbevétel elhúzódása következtében így az egyébként is beteges panaszos, több mint kilenc órát egy 2.38 m2 területű helyiségben töltött.

Jogsértést követett el a panaszos őrizetbevételét elrendelő és a határozatot ismertető személy, amikor elmulasztotta, és még a panaszos kérésére sem tett eleget a megjelölt hozzátartozó értesítésére, illetve a védelem joga érvényesülésének - védő meghatalmazása - elősegítésére vonatkozó kötelezettségének. Ugyancsak jogsértő volt a panaszos orvosi vizsgálat nélküli zárkába helyezése. Súlyosbítja e mulasztást az a tény, hogy a panaszos előállításakor már rosszul volt,  állandóan szedett gyógyszereit elvették és többször kérte orvosi vizsgálatát.

Mulasztást követett el a nyomozó hatóság eljáró tagja abban is, hogy nem kézbesítette a panaszos részére az előzetes letartóztatását elrendelő, illetve nem küldte tovább a már szabadított panaszos részére az előzetes letartóztatás megszüntetéséről szóló bírói végzést. Az ügy iratai, illetve a nyomozó hatóság részéről eljáró személy nyilatkozata alapján nem állapítható meg, hogy a panaszos volt férje, korábbi kapcsolatait felhasználva " nyomást" gyakorolt volna az ügyben eljáró személyre.

Az ügyben  az előállítás időtartama  meghosszabbítása bizonylatolása elmaradt, a hozzátartozó értesítésére,  és a védő meghatalmazásának elősegítésére vonatkozó kötelezettséget elmulasztották, illetőleg a panaszost orvosi vizsgálat nélkül zárkába helyezték. A hatóságok részéről eljáró személyek fentiekben megállapított jogsértései és mulasztásai következtében sérült a panaszos védelemhez, szabadsághoz, a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való joga, továbbá a  jogállamisághoz és az ehhez szervesen kapcsolódó jogbiztonság  maradéktalan érvényesüléséhez fűződő alkotmányos jog is. Az említett jogok tekintetében az alkotmányos visszásságot megállapítom. Ennek orvosolása és hasonló esetek jövőbeni előfordulásának megelőzése érdekében - az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § /1/ bekezdésében biztosított jogkörömben - a következő ajánlással élek:

	- a Borsod-Abaúj-Zemplén megyei Rendőrfőkapitányság vezetője tegyen intézkedéseket, hogy az irányitása alatt működő rendőri szervek vezetői bizonylatolják az előállítás időtartamának meghosszabbítását, megköveteljék beosztottjaiktól a fogvatartottak hozzátartozóinak értesítésére, az iratok kézbesítésére, illetve a védelemhez való joguk maradéktalan érvényesülésének elősegítésére vonatkozó kötelezettségeik teljesítését. Gondoskodjon arról, hogy a fogvatartottak orvosi vizsgálata a zárkába történő elhelyezésük előtt megtörténjen. 

Budapest, 1997. december 8.

Dr. Polt Péter