OBH 8059/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Zséger Barbara

Az eljárás megindulása

Panaszos beadvánnyal fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, melyben több - mozgáskorlátozott személyeket és családjukat érintő - a mindennapi élet során jelentkező problémára hívta fel a figyelmet. Mozgássérült gyermeket nevelő szülőként nem látta megoldottnak a mozgássérültek akadálymentes közlekedését, iskoláztatását és az anyagi támogatási rendszert. 

Megállapított tényállás

Panaszos sérelmezte, hogy a mozgássérült gyermekek iskoláztatása komoly nehézségekbe ütközik, mert számukra szinte lehetetlen az iskolák megközelítése és az épületen belüli mozgás. A társadalomba való beilleszkedést az akadálymentes környezet hiánya nem csupán az oktatással kapcsolatban gátolja meg, hanem a mindennapi életben, a lakáshoz jutással összefüggésben és a közintézmények elérhetőségében is.

Az Országgyűlés 1998. március 16-i ülésnapján fogadta el a fogyatékos személyek jogairól és esélyegyenlőségük biztosításáról szóló 1998. évi XXVI. törvényt, mely 1999. január 1-jén lép hatályba. A jogszabály célja "a fogyatékos személyek jogainak, a jogok érvényesítési eszközeinek meghatározása, továbbá a fogyatékos személyek számára nyújtandó komplex rehabilitáció szabályozása, és mindezek eredményeként a fogyatékos személyek esélyegyenlőségének, önálló életvitelének és a társadalmi életben való aktív részvételének biztosítása." Az előterjesztők szerint a törvénynek alapvetően két célt kell szolgálni: egyrészt a minden magyar állampolgár számára az Alkotmányban biztosított jogok gyakorolhatóvá tételét a fogyatékos emberek számára, másrészt a fogyatékkal élő emberekhez való viszonyban új szemlélet kialakítását. A törvény azon túl, hogy deklarálja a fogyatékos emberek alapjogait, konkrét megoldási formákat keres az ezekkel való élés lehetőségének biztosítására. Ezek között szerepel az épületek akadálymentesítése, közlekedési nehézségek orvoslása, oktatás rendszer és megfelelő lakások kialakítása. 

Problémát jelent a mozgássérült gyermeket nevelő szülők számára az, hogy iskolába járó gyermekük után ápolási díjat nem kaphatnak. A szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény valóban nem teszi lehetővé, hogy ápolási díjban részesüljön a hozzátartozó, ha az ápolt két hónapot meghaladóan bármilyen nevelési-oktatási, egészségügyi vagy szociális intézményi ellátásban részesül.

Alkalmazott jogszabályok

1998. évi XXVI. törvény a fogyatékos személyek jogairól és esélyegyenlőségük biztosításáról

"5. § (1) A fogyatékos személynek joga van a számára akadálymentes, továbbá érzékelhető és biztonságos épített környezetre.
(2) Az (1) bekezdésben foglalt jog vonatkozik különösen a közlekedéssel és az épített környezettel kapcsolatos tájékozódási lehetőségekre."

"8. § A közlekedési rendszereknek, továbbá a tömegközlekedési eszközöknek, utasforgalmi létesítményeknek – beleértve a jelző- és tájékoztató berendezéseket is – alkalmasnak kell lenniük a fogyatékos személy általi biztonságos igénybevételre.
9. § A közlekedésében jelentősen akadályozott fogyatékos személy közlekedését – az indulási helytől a célállomásig történő – szállítást végző hálózat működtetésével is lehet biztosítani.
10. § Közhasználatú parkolóban a közlekedésében akadályozott fogyatékos személyek számára – a külön jogszabály szerint – megfelelő számú és alapterületű parkolóhely kialakításáról kell gondoskodni."

"11. § A fogyatékos személy részére biztosítani kell a fogyatékossága által indokolt szükségleteinek megfelelő támogató szolgálat igénybevételét, továbbá segédeszközt. Az árhoz nyújtott támogatással beszerezhető segédeszközök körét és a támogatás módját, valamint mértékét külön jogszabály határozza meg."

"13. § (1) A fogyatékos személynek joga, hogy állapotának megfelelően és életkorától függően korai fejlesztésben és gondozásban, óvodai nevelésben, iskolai nevelésben és oktatásban, fejlesztő felkészítésben vegyen részt a közoktatásról szóló törvényben meghatározottak szerint.
(2) Abban az esetben, ha az – az e célra létrehozott szakértői és rehabilitációs bizottság szakértői véleményében foglaltak szerint – a fogyatékos személy képességeinek kibontakoztatása céljából előnyös, a fogyatékos személy az óvodai nevelésben és oktatásban a többi gyermekkel, tanulóval együtt – azonos óvodai csoportban, illetve iskolai osztályban – vesz részt.
14. § A fogyatékos személy óvodai nevelését, iskolai nevelését és oktatását ellátó óvodát és iskolát a szülő választja ki a szakértői és rehabilitációs bizottság véleménye alapján."

"17. § A fogyatékos személynek joga van a fogyatékosságának, személyes körülményeinek megfelelő – családi, lakóotthoni, intézményi – lakhatási forma megválasztásához."

"22. § A 18. életévét betöltött súlyos fogyatékos személy a fogyatékossága folytán keletkező többletköltségeinek részbeni fedezésére fogyatékossági támogatásra jogosult a külön törvényben meghatározottak szerint.
23. § A fogyatékossági támogatás havi összege az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80%-a."

"28. § Ez a törvény 1999. január 1-jén lép hatályba azzal, hogy a fogyatékossági támogatásról szóló törvényi rendelkezéseket 1999. szeptember 30-ig kell megalkotni.
29. § (1) A kihirdetéskor már működő közlekedési rendszereknek, tömegközlekedési eszközöknek, utasforgalmi létesítményeknek – beleértve a jelző- és tájékoztató berendezéseket – fokozatosan, de legkésőbb 2010. január 1-jéig kell a 8. §-ban foglalt feltételeknek megfelelniük.
(2) A törvény 9. §-ában szabályozott közlekedési szállítást végző hálózat kiépítéséről fokozatosan, de legkésőbb 2010. január 1-jéig gondoskodni kell.
(3) A fogyatékos személy a 13. §-ban szabályozott speciális oktatásának tárgyi, személyi feltételeit fokozatosan, de legkésőbb 2005. január 1-jéig kell megteremteni.
(4) A fogyatékos személy speciális munkahelyen történő foglalkoztatásának 16. § szerinti feltételeit fokozatosan, de legkésőbb 2005. január 1-jéig kell megteremteni.
(5) A fogyatékos személyek számára tartós bentlakást nyújtó intézményeket fokozatosan, de legkésőbb 2010. január 1-jéig át kell alakítani oly módon, hogy az önálló életvitelre személyi segítséggel képes fogyatékos személyek ellátása kisközösséget befogadó lakóotthonban történjen, továbbá az arra rászoruló súlyos fogyatékos személyek számára humanizált, modernizált intézményi ellátást kell biztosítani.
(6) A törvény kihirdetésekor már meglévő középületek akadálymentessé tételét fokozatosan, de legkésőbb 2005. január 1-jéig el kell végezni."

1993. évi III. törvény a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról

"40. § Az ápolási díj a tartósan gondozásra szoruló személy otthoni ápolását ellátó nagykorú hozzátartozó részére biztosított anyagi hozzájárulás.
41. § (1) Ápolási díjra jogosult a jegyes kivételével a hozzátartozó [Ptk. 685. § b) pont], ha önmaga ellátására képtelen, állandó és tartós felügyeletre, gondozásra szoruló 2 év feletti súlyos fogyatékos vagy 18. életévét be nem töltött tartós beteg személy gondozását, ápolását végzi.
(2) Az önkormányzat rendeletében meghatározott feltételek esetén ápolási díj állapítható meg annak a hozzátartozónak, aki 18. életévét betöltött tartósan beteg személy gondozását végzi.
(3) Az ápolási díjról a települési önkormányzat képviselő-testülete dönt.
42. § (1) Nem jogosult ápolási díjra a hozzátartozó, ha
a) az ápolt két hónapot meghaladóan bármilyen nevelési-oktatási, egészségügyi vagy szociális intézményi ellátásban részesül;
b) rendszeres pénzellátásban részesül, ide nem értve a külön törvényben meghatározottak szerint megállapított gyermekgondozási segélyt.
c)
d)
e)
(2) Az (1) bekezdés a) pontja alkalmazásában a napi legfeljebb 4 órás pedagógiai fejlesztő foglalkoztatás nem minősül nevelési-oktatási intézményi ellátásnak.
(3) A 27. § (3) bekezdés c) és d) pontjainak rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni kell az ápolási díj jogosultja esetén is.
(4) Az ápolási díjat megállapító szerv megszünteti az ápolási díj folyósítását, ha az ápoló a kötelezettségét nem teljesíti."

Érintett alkotmányos jogok

Alkotmány "70/A. § (3) A Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti."

Alkotmány "70/E. § (1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.
(2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg."

A vizsgálat megállapításai

Panaszos által felvetett problémákat az Országgyűlés által elfogadott és 1999. január 1-jén hatályba lépő a fogyatékos személyek jogairól és esélyegyenlőségük biztosításáról szóló 1998. évi XXVI. törvény a vizsgálat időpontjában már orvosolta. A törvény célja a fogyatékos emberek hátrányainak enyhítése, esélyegyenlőségük megalapozása, önálló életvitelük és a társadalmi életben való aktív részvételük biztosítása. Ennek érdekében meghatározza a jogok érvényesítési eszközeit és szabályozza a fogyatékos személyek számára nyújtandó komplex rehabilitációt. A fogyatékos személyeket megillető jogok érvényesítéséről, a fogyatékos személyek hátrányait kompenzáló intézményrendszer működtetéséről - a nemzetgazdaság mindenkori lehetőségeivel összhangban - az állam köteles gondoskodni.

A törvény az esélyegyenlőség megteremtése érdekében deklarálja az akadálymentes környezethez való jogot, a közérdekű információkhoz való hozzáférés és a közlekedési rendszerek, illetve a tömegközlekedési eszközök biztonságos igénybevételének lehetőségét. A fogyatékos személyek jogai között szerepel a megfelelő egészségügyi ellátás mellett az állapottól és életkortól függő oktatás, képzés és a védett foglalkoztatás. Ezen kívül a fogyatékos személynek joga van a fogyatékosságának megfelelő lakhatási forma megválasztásához.

A jogszabály az akadálymentesítés elvégzésére különböző határidőket állapít meg. A törvény kihirdetéskor már működő közlekedési rendszereknek, tömegközlekedési eszközöknek, utasforgalmi létesítményeknek – beleértve a jelző- és tájékoztató berendezéseket – fokozatosan, de legkésőbb 2010. január 1-jéig kell a biztonságos igénybevétel feltételeinek megfelelniük, a már meglévő középületek akadálymentessé tételét pedig legkésőbb 2005. január 1-jéig el kell végezni. A közlekedési szállítást végző hálózat kiépítéséről fokozatosan, de legkésőbb 2010. január 1-jéig kell gondoskodni. A fogyatékos személyek speciális oktatásának tárgyi, személyi feltételeit és a speciális munkahelyen történő foglalkoztatás feltételeit legkésőbb 2005. január 1-jéig kell megteremteni.

Az állam az Alkotmányban előírt kötelezettségének - mely szerint a Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti - eleget tett az említett törvény megalkotásával. 

A szociális törvényben szabályozott ápolási díj a tartósan gondozásra szoruló személy otthoni ápolását ellátó nagykorú hozzátartozó anyagi támogatása. Ennek az ellátási formának a bevezetésével a jogalkotó célja az volt, hogy az önmaga ellátására képtelen, állandó és tartós felügyeletre, gondozásra szoruló személy otthoni ápolása esetén az ezt végző hozzátartozó anyagi segítségben részesüljön.  Nem jogosult ápolási díjra a hozzátartozó, ha az ápolt két hónapot meghaladóan bármilyen nevelési-oktatási, egészségügyi vagy szociális intézményi ellátásban részesül. Ez a csoport kívül esik a jogalkotó által támogatni kívánt személyi körön, mivel esetükben nem beszélhetünk "otthoni ápolásról" és "önmaguk ellátására képtelen" állapotról. 

Az Alkotmánybíróság  26/1993. (IV. 29.) AB határozata szerint: "Az Alkotmány hivatkozott 70/E. § (1) bekezdése szerint a szociális biztonsághoz való jognak – magában az Alkotmányban kiemelt – tartalmi eleme, alkotmányos követelménye, öregség, betegség stb. esetére a megélhetéshez szükséges ellátáshoz való jogosultság biztosítása és garantálása. Ezt az ellátáshoz való jogot az állam a társadalombiztosítás és a szociális intézményrendszerek útján valósítja meg... Az Alkotmány 70/E. § (2) bekezdésének idézett rendelkezéséből tehát csak az következik, hogy az állam a polgárok megélhetéshez szükséges ellátáshoz való jogaik realizálása érdekében társadalombiztosítási és szociális intézményi rendszert köteles létrehozni, fenntartani és működtetni. Az Alkotmány azonban e rendszerek működésére vonatkozó alapvető elveket és szempontokat már nem határozza meg.... az Alkotmány a szociális biztonsághoz való jog alatt az állampolgárok megélhetéséhez szükséges ellátási jogosultságát nevesíti, amely nem az életszínvonal megőrzésére vonatkozó jogosultságot, hanem – összefüggésben az Alkotmány 17. §-ával – a szociális ellátásra vonatkozó állami kötelezettséget emeli alkotmányos tétellé."

A szociális ellátórendszer kialakítása és működtetése tehát az állam feladata, erre vonatkozóan alkotmányos kötelezettség terheli. Az államnak az ellátások kialakításánál azonban figyelemmel kell lennie a nemzetgazdaság teherbíró képességére is. Nem sérti a szociális biztonsághoz való jogot és nem vezethet alkotmányos visszássághoz önmagában az, hogy a kialakított ellátási rendszer milyen típusú támogatásokat tartalmaz és hol vonja meg az adható támogatások határát, amennyiben ez nem jelenti az ellátások egy minimális szint alá csökkenését. 

A 18. életévüket betöltött súlyos fogyatékos személyek alanyi jogú pénzbeli ellátását a későbbiekben bevezetésre kerülő fogyatékossági támogatás oldja meg. A fogyatékossági támogatásról - mely a fogyatékosság folytán keletkező többletköltségek részbeni fedezésére szolgál - a törvényi rendelkezéseket 1999. szeptember 30-ig kell megalkotni. Ennek összege az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80%-a lesz.

A fentiekre tekintettel alkotmányos visszásság a jogi szabályozás területén nem állapítható meg. Mindez természetesen nem jelenti azt, hogy konkrét ügyekben éppen a szabályok be nem tartása vagy nem megfelelő alkalmazása miatt az országgyűlési biztos a későbbiekben nem indít vizsgálatot.

Budapest, 1998. június 12.

Dr. Polt Péter