OBH 8055/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin

Az eljárás megindulása

K. E. szentlőrinci lakos panasszal fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert véleménye szerint a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság özvegyi nyugdíját a magyar-román szociálpolitikai egyezmény alapján helytelen időponttól állapította meg, így saját hibáján kívül 33 hónapra járó özvegyi nyugdíjtól esett el. 

Érintett alkotmányos jogok
Szociális biztonsághoz való jog /Alk. 70/E. § (1) bek./

Alkalmazott jogszabályok
Magyar-román szociálpolitikai egyezmény

A Magyar Népköztársaság és a Román Szocialista Köztársaság /az egyezmény megkötésekor Román Népköztársaság/ kormányai között a szociálpolitika területén történő együttműködésről Budapesten 1961. szeptember7. napján megkötött egyezményt /a továbbiakban: RE/ a Magyar Közlöny 1962. évi 12. számában közzétett 1962. évi 5. számú törvényerejű rendelet hirdette ki. Ennek végrehajtásáról a Magyar Közlöny 1962. évi 51.számában közzétett 8/1962. /VII.7./ MüM számú rendelet /a továbbiakban: Revr./ intézkedett. Az egyezmény rendelkezéseit 1961. november 25. napjától kezdődő hatállyal kell alkalmazni.

RE 1. cikk
(1) Jelen Egyezmény kiterjed a Szerződő Felek törvényhozása által az állampolgárok részére biztosított összes társadalombiztosítási szolgáltatásra.
(2) Társadalombiztosítási szolgáltatás minden olyan természetben és pénzben járó szolgáltatás, amelyek a Szerződő Felek törvényhozása által előírt esetekben az állampolgárokat öregség, rokkantság, az eltartó elvesztése, valamint betegség, terhesség, szülés és egyéb társadalombiztosítási esemény bekövetkezésekor megilletik.

RE. 2. cikk
Az egyik Szerződő Fél állampolgárai és annak családtagjai, akiknek állandó lakóhelyük a másik Szerződő Fél területén van, a társadalombiztosítási ellátás és a munkajog minden kérdésében ennek a Szerződő Félnek az állampolgáraival azonos elbánásban részesülnek.

RE. 3. cikk
(1) A társadalombiztosítási szolgáltatások nyújtásánál - amennyiben a jelen Egyezmény másként nem rendelkezik - annak a Szerződő Félnek a jogszabályait kell alkalmazni, amelynek területén az igényjogosultnak állandó lakóhelye van.
(2) A társadalombiztosítási szolgáltatásokat - amennyiben a jelen Egyezmény másként nem rendelkezik - annak a Szerződő Félnek illetékes szervei nyújtják, amelynek területén az igényjogosultnak állandó lakóhelye van.

RE. 4. cikk
(1) A nyugellátások és egyéb szolgáltatások nyújtásánál teljes egészében figyelembe kell venni a mindkét Szerződő Fél területén megszerzett és annak a Szerződő Félnek illetékes szervei által elismert szolgálati és ezzel egy tekintet alá eső időt, ahol azt megszerezte.
(2) A szolgálati időt annak a Szerződő Félnek a jogszabályai alapján kell kiszámítani, amelynek területén az igényjogosultnak állandó lakóhelye van. 

Revr. 1. § A Magyar Népköztársaság és a Román Szocialista Köztársaság között létrejött és az 1962. évi 5. számú törvényerejű rendelettel kihirdetett egyezmény /a továbbiakban: Egyezmény/ végrehajtása szempontjából állandó lakóhely alatt - az ideiglenes tartózkodási hellyel ellentétben - azt a helyet kell érteni, ahol az Egyezmény hatálya alá tartozó személy végleges szándékkal és az illetékes hatóságok hozzájárulásával letelepedett. 

Megállapított tényállás

K. E. az özvegyi nyugdíj megállapítására irányuló kérelmet terjesztett elő a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatósághoz 1989. január 13-án, a magyar-román szociálpolitikai egyezmény alapján. Az Igazgatóság a jogosultsági feltételek hiánya miatt a B.11-1007l/89/42. számú, 1993. november 1-jén kelt határozatával a fenti igényt elutasította.
Özvegyi nyugdíja megállapítására az 1996. április 16-án benyújtott újabb igénye alapján az 1996. május 30-án kelt 37 1099/96/05. számú határozattal került sor.
A panaszos az 1978-ban elhunyt férje jogán jogosult özvegyi nyugdíjra /a férj Romániában résznyugdíjra szerzett jogosultságot./ K. E. 1993. február 1-jéig részesült Romániában özvegyi nyugdíjban. Magyarországra történő átköltözését követően azonban a letelepedési engedélyt csak 1995. novemberében nyújtotta be. 
A Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóságnak azért kellett az első igényt elutasítani, mert az illetékes Baranya Megyei Rendőr-főkapitányság Igazgatásrendészeti Osztálya 1992. november 9-én kelt tájékoztatása szerint a panaszos 1988. május 6-án érkezett Magyarországra, "magáncélú itt tartózkodó" tartózkodási engedélye 1993. szeptember 16-ig érvényes. A jogosultság feltételeként a jogszabály az ideiglenese tartózkodási hellyel ellentétben állandó lakóhelyet ír elő, mely alatt azt a helyet kell érteni, ahol az egyezmény hatálya alá tartozó személy végleges szándékkal és az illetékes hatóságok hozzájárulásával letelepedett.
A Baranya Megyei Rendőr-főkapitányság Igazgatásrendészeti Osztálya /Pécs/ 278/110/1995. számú határozata szerint a panaszos 1995. november 13-án nyújtotta be letelepedési kérelmét, mely engedélyezésre került.

A panaszos új igényét 1996. április 16-án nyújtotta be a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatósághoz, ahol a 37-1099/96/05. számú, 1996. május 30-án kelt határozattal megállapításra került az özvegyi nyugdíj a letelepedési engedély hónapjának első napjától, illetőleg az igénybejelentéstől számított 6 hónapra visszamenőleg 1995. november 1-jétől. KA panaszos a határozat ellen jogorvoslattal nem élt.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa a vizsgálat eredményeként megállapította, hogy a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság a panaszos özvegyi nyugdíja megállapításánál jogszerűen járt el, alkotmányos jogsérelem nem állapítható meg, ezért a vizsgálatot lezártnak tekinti.

Budapest, 1997. július 9.

Gönczöl Katalin