OBH 8154/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Zsiga Jánosné
Az eljárás megindulása

A panaszos azért fordult Hivatalunkhoz, mivel a többirányú betegségeivel kapcsolatban eljáró közigazgatási és egészségügyi szervek jogellenesen korlátozzák személyi szabadságában, s ezzel kapcsolatos jogaiban, valamint nem a megfelelő gyógykezelésben részesítik. Mindezek folytán        - hivatkozása szerint - a személyiségi jogaiban számos sérelem érte.

Minthogy a beadványban előadottak alapján felmerült az Alkotmány 55. §-a (1) bekezdésében biztosított személyi szabadság és személyi biztonság sérelme, továbbá a 70. § (1) bekezdésében előírt testi és lelki egészséghez való jog megsértése, vizsgálatot rendeltem el. 

A tényállás és a vizsgálat megállapításai

	1./ A Pécel Város Önkormányzatától, valamint a Pest Megyei Flór Ferenc Kórház Pszichiátriai Osztályáról beszerzett iratok tartalma szerint a panaszos részére a helyi Önkormányzat Gyámhatósága - 1994. évben kelt kórrajz-kivonat alapján, ideiglenes gondnokot jelölt ki, aki a Nyugdíjfolyósító által megküldött nyugdíját - a panaszos kérésére utóbbinak egy összegben adta át. A kórház azonban nem kérte a gondnokság alá helyezést, így az illetékes bíróságnál történő ilyen irányú eljárás megindítására nem került sor. 
	A panaszos, mint régi paranoiás beteg, fent említett kórházban 1995. október 2. napja óta van állandó gyógykezelés alatt. Felvételére a környezetében okozott súlyos testi sértés miatt került sor. Az 1996. február 8-i orvosi bírósági szemle felülvizsgálata a kényszergyógykezelés alól felmentette és önkéntes beteggé minősítette. Az ezt követő orvosi-bírósági felülvizsgálatok az önkéntességet megerősítették. A panaszos minden hónapban kijár nyugdíjának felvételére és egyéb ügyeinek intézésére. Bár mind a kórház, mind pedig az orvosi-bírósági szemle résztvevői felajánlották számára a végleges hazatávozást, erre a panaszos nem volt hajlandó. Döntésében feltehetően szociális indokok is szerepet játszottak.

	2./ Az előzőekben részletezett tények alapján nem volt megállapítható a fentebb hivatkozott  alkotmányos jogok sérelme. 
	Mindezekhez képest tehát alkotmányos visszásság megállapítása hiányában az 1993. évi LIX. törvény 20. §-a (1) bekezdésében biztosított jogkör alapján történő további intézkedésre nem  látok alapot. 

Budapest, 1997. június 9.

Gönczöl Katalin