OBH 7732/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert a Szegedi Fegyház és Börtönből több alkalmommal kérte az átszállítását a hozzátartozói lakóhelyéhez közelebb lévő sátoraljaújhelyi börtönbe. Kérelmeit elutasították, annak ellenére, hogy a hatályos jogszabály a teljesítésre lehetőséget biztosít. Jelenlegi fogvatartási helyén hozzátartozói a nagy távolság miatt nem tudják látogatni.
	A bejelentés alapján az állampolgári jogok országgyűlési biztosának általános helyettese az 1993. évi LIX. tv. 16. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendelt el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jogok:
Jogállamiság, jogbiztonság (Alk. 2. § (1) bek.)
Jogorvoslathoz való jog (Alk. 57. § (5) bek.)
Alkalmazott jogszabályok:
1979. évi 11. törvényerejű rendelet a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról
19. § A szabadságvesztés végrehajtásának célja az, hogy e törvényben meghatározott joghátrány érvényesítése során elősegítse az elítéltnek a szabadulása után a társadalomba történő beilleszkedését, és azt, hogy tartózkodjék újabb bűncselekmény elkövetésétől.
24. § A szabadságvesztést a bíróság által meghatározott fokozatban – fegyházban, börtönben vagy fogházban – és a büntetés-végrehajtási szervezet által kijelölt, lehetőleg az elítélt lakóhelyéhez legközelebb eső büntetés-végrehajtási intézetben hajtják végre. A fegyház a börtönnél, a börtön a fogháznál szigorúbb végrehajtási mód.
32. § A szabadságvesztés végrehajtása alatt az elítélt elveszti a személyi szabadságát; az állampolgári kötelességei és jogai annyiban szünetelnek, illetve korlátozottak, amennyiben erről az ítélet vagy törvény rendelkezik.

21/1994. (XII. 30.) IM rendelet a büntetés-végrehajtási intézetek kijelöléséről
9. § Ha az elítéltet a Tvr. 24. §-a alapján a lakóhelyéhez legközelebbi – a végrehajtási fokozatnak megfelelő – büntetés-végrehajtási intézetben nem lehet elhelyezni, a büntetés-végrehajtás országos parancsnoka a végrehajtásra az 5–7. §-okban foglaltakról eltérő más büntetés-végrehajtási intézetet is kijelölhet.

6/1996. (VII. 12.) IM rendelet a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól
6. § (1) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a fogvatartottnak a fogvatartással összefüggő ügyében – hivatalból vagy kérelemre – azon intézet kijelölt szervezeti egységének a vezetője dönt, ahol a fogvatartott a büntetés vagy intézkedés végrehajtása céljából tartózkodik. A fogvatartott a fogvatartással összefüggő ügyében – a kérelem, bejelentés tárgyának a megjelölése nélkül – személyes meghallgatást kérhet az intézet szervezeti egységeinek a vezetőitől vagy a parancsnoktól, hozzájuk írásban közvetlenül is fordulhat.
(2) A fogvatartott az (1) bekezdés szerinti döntés (intézkedés, határozat) ellen, vagy annak elmulasztása esetén panasszal fordulhat a parancsnokhoz. Ha a döntést a parancsnok, vagy jogszabályban meghatározott esetekben a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága (a továbbiakban: Országos Parancsnokság) kijelölt szervezeti egységének a vezetője hozta, a panaszt az országos parancsnok bírálja el.
(3) Ha jogszabályban meghatározott esetekben a fogvatartott ügyében az országos parancsnok döntött, a panaszt az igazságügyminiszter bírálja el.
(4) A panaszt a fogvatartott a döntés közlésétől, illetve a döntés elmulasztásától számított tizenöt napon belül terjesztheti elő. Ha a fogvatartott a panasz megtételében akadályoztatva volt, a tizenöt napos határidő az akadály megszűnésétől számít.
(5) A panaszt tizenöt napon belül kell elbírálni, e határidő indokolt esetben harminc nappal meghosszabbítható. A panasz elbírálásáról a fogvatartottat tájékoztatni kell.
(6) A parancsnok, az országos parancsnok, illetve az igazságügyminiszter döntése – ha jogszabály kivételt nem tesz – végrehajtható.
(7) Jogszabályban meghatározott esetekben a döntés ellen a fogvatartott a büntetés-végrehajtási bíróhoz (a továbbiakban: bv. bíró) fellebbezhet, illetve keresettel fordulhat a bírósághoz.
7. § A fogvatartott a fogvatartásával kapcsolatos ügyében – a 6. §-ban foglalt jogorvoslati lehetőségek mellett – közvetlenül fordulhat
 a) a büntetés-végrehajtás törvényességi felügyeletét ellátó ügyészhez, kérheti az ügyész általi meghallgatását;
b) a fogvatartás alatt gyakorolható állampolgári jogainak a sérelme esetén az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, illetve a nemzeti és etnikai kisebbségi jogok országgyűlési biztosához;
c) személyes adatainak kezelésével vagy a közérdekű adatok megismeréséhez fűződő jogainak gyakorlásával összefüggő jogsérelem esetén az adatvédelmi biztoshoz.
8. § A fogvatartott kérelemmel, illetve panasszal fordulhat a külön jogszabályokban meghatározott nemzetközi szervezetekhez.
9. § (1) A fogvatartott jogorvoslati jogának az érvényesüléséről az intézet gondoskodik.
(2) A jogorvoslati jog érvényesítésével kapcsolatos iratokat a címzettnek haladéktalanul továbbítani kell. A panaszokat, kérelmeket, bejelentéseket és a döntéseket az intézet köteles nyilvántartani.
(3) A 6–8. §-ban foglaltak nem érintik a fogvatartottak azon jogait (keresetindítás, feljelentés, jognyilatkozat megtétele, közérdekű bejelentés), amelyek a fogvatartástól függetlenül megilletik.
24. § (1) Az elítéltet, közvetlenül az intézetbe való befogadása után írásban tájékoztatni kell a törvényben meghatározott kényszerítő eszközök használatának a lehetőségéről.
(2) Az elítélt részére az elhelyezését követő huszonnégy órán belül át kell adni a szabadságvesztés végrehajtásának a rendjéről, a jogairól és a kötelezettségeiről szóló tájékoztatót, az intézet házirendjét, valamint ki kell oktatni a legfontosabb balesetvédelmi és tűzvédelmi előírásokra. Ha az elítélt írni, olvasni nem tud, a tájékoztatást szóban kell elvégezni, és annak megtörténtét az elítélt jelenlétében, két tanú aláírásával, írásban kell rögzíteni.
(3) Az intézetnek biztosítani kell, hogy az elítélt az (1)–(2) bekezdésekben meghatározott tájékoztatók tartalmát megismerhesse, ennek érdekében meg kell adni a szükséges segítséget és a folyamatos tájékozódás lehetőségét.
31. § (1) A szabadságvesztés végrehajtására a jogszabályokban foglalt feltételeknek megfelelő intézetet az Országos Parancsnokság illetékes szervezeti egységének a vezetője jelöli ki.
(2) Az elítélt az (1) bekezdés rendelkezésétől eltérő intézetbe – a kijelölésre jogosult engedélye alapján – akkor szállítható, ha
a) a kijelölt intézetben nincs férőhely;
b) a más intézetben való elhelyezés biztonsági okból indokolt;
c) az elítélt más intézetben való elhelyezését kérte;
d) a megfelelő foglalkoztatására csak más intézetben van lehetőség;
e) jogszabály így rendelkezik.
(3) Az elítélt a (2) bekezdés szerinti intézetbe csak akkor szállítható, ha ott a szabadságvesztés végrehajtási fokozatára, illetve az elítéltek elkülönítésére vonatkozó jogszabályi rendelkezések végrehajtása biztosított.

Megállapított tényállás:
	A panaszos 1993. december 9. óta tölti összbüntetésbe foglalt, fegyház fokozatú  büntetését, amelyből feltételes kedvezmény nélkül 2008. novemberében fog szabadulni. A Szegedi Fegyház és Börtönbe 1994 december 12-én szállították, korábban a sátoraljaújhelyi börtönben tartották fogva. Élettársával és Hajdúsámsonban lakó szüleivel csak levelezés útján tart kapcsolatot, mivel a család anyagi helyzete és a nagy távolság miatt látogatni nem tudják.
	A panaszos a hozzátartozói lakóhelyéhez közelebbi Sátoraljaújhelyi Fegyház és Börtönbe való átszállítását kérte 1995. január hóban, 1996. augusztusában, 1997. júniusában és utóljára 1997. október 10-én. Az első esetet kivéve az intézet vezetése támogatta a kérelmeket, amelyeket az IM BV Országos Parancsnokság Nyilvántartási és Szállítási Önálló Osztályának vezetője bírált el.  Az elutasító döntést az első kérelem esetében indoklás nélkül közölték, míg a későbbi két kérelemnél a sátoraljaújhelyi intézet telítettségére és az intézetben folyó felújítási munkálatokra hivatkozott a döntéshozó.
	A hatályos jogszabályok szerint az elitélt fogvatartási helyét a büntetésvégrehajtási szervezet jelöli ki. Az elitéltet megillető jogok nem terjednek ki a fogvatartási hely megválasztására. A büntetésvégrehajtásról szóló törvényerejű rendelet ugyanakkor úgy rendelkezik, hogy a szabadságvesztés büntetést lehetőleg az elitélt lakóhelyéhez legközelebbi - megfelelő fokozatú - intézetben kell végrehajtani. Az a körülmény, hogy a jogszabály csak lehetőségként tartalmazza a büntetésnek a lakóhelyhez legközelebbi végrehajtását, nem jelenti azt, hogy a döntéshozó indoklás nélkül vagy a jogorvoslati lehetőség biztosítása nékül elutasíthatja az erre irányuló kérelmet.  
	Az Alkotmány a jogorvoslathoz való jogot az alkotmányos alapjogok között rögzíti. Az, hogy az 57. § (5) bekezdése szerint a jogorvoslati jogot mindenki "a törvényekben meghatározottak szerint"gyakorolhatja, utalás az eltérő szabályozási lehetőségekre az egyes eljárásokban, arra, hogy a jogorvoslatnak többféle formája lehet. A büntetések és intézkedések végrehajtásának menetében azonban a jogorvoslati jog mint alkotmányos alapjog megköveteli, hogy az érdemi, ügydöntő, az elítélt helyzetét, jogait lényegesen befolyásoló határozat tekintetében a jogorvoslat biztosítsa a döntést hozó szervtől eltérő más szerv részéről a felülvizsgálatot, az állásfoglalást a döntés helyessége, törvényessége tekintetében, esetleg a döntés megváltoztatását vagy hatályon kívül helyezését. Vagyis a jogorvoslathoz való jog, mint alkotmányos alapjog immanens tartalma az érdemi határozatok tekintetében a más szervhez vagy ugyanazon szervezeten belüli magasabb fórumhoz fordulás lehetősége. 
	A 6/1996. (VII.12.) IM rendelet részletesen szabályozza a fogvatartottnak a fogvatartással összefüggő ügyében követendő eljárást, az elbírálási határidőket és a panaszjog gyakorlására vonatkozó előírásokat. A panaszos kérelmei alapján hozott döntések az elitélt helyzetét lényegesen befolyásoló határozatnak minősülnek, ennek ellenére nem tartalmazták a jogorvoslati lehetőségekre vonatkozó útbaigazítást, illetve az első esetben az indoklást sem. A közlés olyan formában történt, hogy az elutasítást tartalmazó és az intézet parancsnokához címzett átiraton egy "Tudomásul vette:... név:...Nytsz." szövegű bélyegző lenyomatban a kérelmező aláírta a tudomásulvételt.
	A fentiek alapján megállapítottam, hogy a panaszos ügyében hozott döntések formája sérti a jogállamiság és a jogbiztonság alkotmányos alapelvét, illetve a jogorvoslati jog gyakorlását és ezzel alkotmányos visszásságot okoz.
Ajánlás:
 Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 25. § alapján ajánlom a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokának, hogy intézkedjék az elitéltek érdemi ügyekben benyújtott kérelmeinek elbírálásával és a panaszjog gyakorlásával összefüggő eljárás részleteinek szabályozása és feltételeinek biztosítása (formanyomtatványok) érdekében. 

Budapest, 1997. november

Dr. Polt Péter