OBH 7590/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Kovács Zsolt

Az eljárás megindulása:

Panaszos kifogásolta, hogy az önkormányzat a bérlakások cseréjének jóváhagyásakor mindkét cserepartnernek óvadék fizetési kötelezettséget írt elő, és ezzel a bérlők jogbiztonságát sértette.
Az állampolgári jogbiztonság sérelmének veszélye miatt vizsgálatot rendeltem el.

Tényállás:

Panaszos, mint önkormányzati bérlakás bérlője, az egy szobás lakását ugyanabban az épületben egy nagyobb, két szobás lakásra kívánta cserélni. A partner nyugdíjas házaspár a cserét a lakás kisebb rezsije miatt kívánta megkötni. Az önkormányzat a csereszerződést jóváhagyta, de azzal a kikötéssel, hogy az "új" lakásra a bérleti szerződést csak akkor köthetik meg, ha a nagyobb lakásra 83.000. - Ft., míg a kisebbre 23.000. - Ft. óvadékot befizetnek.

Az önkormányzatnak a lakások és nem lakás céljára szolgáló helyiségek bérletéről szóló 6/1994.(III.4.) sz. rendeletének 26. § - a egységesen kötelez minden bérlőt óvadék fizetésére, aki a rendelet hatálybalépését követően bérleti szerződést köt. Az óvadék mértéke az adott lakás 4 évi bérleti díja. A befizetett összeg a szerződés megszűnésekor visszajár.

A bérlő azért kérte az önkormányzat eljárásának vizsgálatát, mert álláspontja szerint az igazságtalan, és jogellenes, és az önkormányzat saját érdekeivel is ellentétes, mert ha a nagyobb lakásokat az egyedülálló személyek nem tudják fenntartani, akkor az önkormányzattól kérhetnek lakásfenntartási támogatást, míg ha azt kisebbre cserélik, annak fenntartását tudják vállalni. Továbbá ezzel a természetes lakás mobilitást is csökkentik.

Megkeresésemre az önkormányzat közölte, hogy az önkormányzat rendeletének módosítását tervezik, de azt még nem terjesztették a képviselő-testület elé.

Az  ügy jogi háttere:

A./ 1959. évi IV. tv. 				A Polgári Törvénykönyvről 

B./ 1993. évi LXXVIII. tv.			A lakások és helyiségek bérletére, valamint az 						elidegenítésükre vonatkozó egyes szabályokról

C./ 1993. évi LIX. törvény 			Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról

D./ 36/1993.(XI.15.)Főv. Kgy. r. 		A fővárosi kerületi önkormányzatok tulajdonában 						lévő lakások cseréje esetén a hozzájárulás, illetve						a megtagadás feltételeiről

E./ 6/1994. (III.4.) Ör. sz. r.			Az önkormányzat tulajdonában lévő lakások és						helyiségek bérletéről
Az  alkalmazott jogszabályok:

1959. évi IV. tv. a Polgári Törvénykönyvről 

4. § (1) A polgári jogok gyakorlása és a kötelezettségek teljesítése során a felek a jóhiszeműség és a tisztesség követelményeinek megfelelően, kölcsönösen együttműködve kötelesek eljárni.

5. § (1) A törvény tiltja a joggal való visszaélést. (2) Joggal való visszaélésnek minősül a jog gyakorlása, ha az a jog társadalmi rendeltetésével össze nem férő célra irányul, különösen ha a nemzetgazdaság megkárosítására, a személyek zaklatására, jogaik és törvényes érdekeik csorbítására vagy illetéktelen előnyök szerzésére vezetne.

270. § (1) Ha valamely kötelezettség biztosítására óvadékot nyújtanak, a jogosult a szerződés nem teljesítése vagy nem szerződésszerű teljesítése esetén követelését az óvadékösszegből közvetlenül kielégítheti. (2) Óvadékul pénz, takarékbetétkönyv vagy értékpapír szolgálhat. Ha az óvadék tárgya más dolog, a zálogjog szabályait kell alkalmazni.

271. § (2) Az óvadék visszajár, ha az alapul szolgáló szerződés megszűnt, illetőleg a szavatossági vagy jótállási idő eltelt anélkül, hogy az óvadékból való kielégítésre jogalap volna.

434. § (1) A lakásbérleti jogviszonyt a bérbeadó és a bérlő szerződése hozza létre. (2) A lakásbérleti jogviszony létrejöttére, a felek jogaira és kötelezettségeire, továbbá a lakásbérlet megszűnésére vonatkozó szabályokat külön törvény tartalmazza.

1993. évi LXXVIII. tv.

1. § (3) Az e törvényben nem szabályozott kérdésekben a Ptk. rendelkezései az irányadóak.

2. § (1) A lakásbérleti jogviszonyt a bérbeadó és a bérlő szerződése határozott vagy határozatlan időre, illetőleg feltétel bekövetkezéséig hozza létre. (2) A szerződés alapján a bérbeadó köteles a lakást a bérlő használatába adni, a bérlő pedig a lakás használatáért, továbbá a szerződés keretében a bérbeadó által nyújtott szolgáltatásért lakbért fizetni.

3. § (1) A helyi önkormányzat tulajdonában lévő lakásra a tulajdonos önkormányzat – e törvény keretei között alkotott – rendeletében meghatározott feltételekkel lehet szerződést kötni. Az önkormányzati rendeletben meg kell határozni az önkormányzati lakás szociális helyzet alapján történő bérbeadásának feltételeit.

7. § (1) A bérbeadó a lakást a komfortfokozatának megfelelő lakásberendezésekkel együtt a szerződésben meghatározott feltételekkel és időpontban rendeltetésszerű használatra alkalmas állapotban köteles a bérlőnek átadni. (2) A lakás rendeltetésszerű használatra akkor alkalmas, ha az épület központi berendezéseinek a lakásban lévő részei és a lakásberendezések üzemképesek.

9. § (2) A bérlő a szavatossági hiba elhárításához szükséges munkát a bérbeadó helyett és költségére elvégezheti, ha a hiba elhárításáról a bérbeadó a bérlő írásbeli felszólításában megjelölt megfelelő határidőben nem gondoskodik.

10. § (1) A bérbeadó köteles gondoskodni az épület karbantartásáról; az épület központi berendezéseinek állandó üzemképes állapotáról; a közös használatra szolgáló helyiségek állagában, továbbá e helyiségek berendezéseiben keletkezett hibák megszüntetéséről.

11. § (1) A bérbeadó a 10. § (1) bekezdésében meghatározott kötelezettségét életveszélyt okozó, továbbá az épület állagát veszélyeztető vagy a lakás, illetőleg a szomszédos lakások és nem lakás céljára szolgáló helyiségek rendeltetésszerű használatát ténylegesen akadályozó hibák esetében haladéktalanul; azonnali beavatkozást nem igénylő hibák esetében pedig általában az épület karbantartásával vagy felújításával összefüggésben köteles teljesíteni. (4) Ha a bérbeadó az (1) bekezdésben b) pontjában foglalt kötelezettségét – az ott megjelölt időpontban – a bérlő felszólítása ellenére sem teljesíti, akkor a bérlő a bíróságtól kérheti a bérbeadó kötelezését a hiba kijavítására; a bérbeadó helyett és költségére a munkát elvégezheti.

12. § (1) A bérlő a lakbért a szerződésben meghatározott összegben és időpontban köteles a bérbeadó részére megfizetni. Ha a felek a lakbérfizetés időpontjában nem állapodtak meg, a bérlő a lakbért havonta előre egy összegben, legkésőbb a hónap 15. napjáig köteles megfizetni. (2) A bérlő és a vele együttlakó személyek a lakást rendeltetésszerűen, a szerződésnek megfelelően használhatják.

13. § (1) Ha a felek eltérően nem állapodnak meg, a bérlő köteles gondoskodni a lakás burkolatainak, ajtóinak, ablakainak és berendezéseinek a karbantartásáról, felújításáról, pótlásáról, illetőleg cseréjéről. (4) Amennyiben az (1) bekezdésben meghatározott munkák a bérbeadó mulasztása vagy az épület felújítása, továbbá a vezetékhálózat meghibásodása miatt válnak szükségessé, akkor azok elvégzéséről a bérbeadó köteles gondoskodni.

14. § (2) Ha a bérbeadó a jogszabályban, illetőleg a szerződésben foglalt kötelezettségét a bérlő írásbeli felszólítására sem teljesíti, a bérlő a 9. § (2) bekezdésében szabályozott módon járhat el.

17. § (1) A szerződés megszűnésekor a bérlő köteles a lakást és a lakásberendezéseket rendeltetésszerű használatra alkalmas állapotban a bérbeadónak visszaadni. (2) A felek úgy is megállapodhatnak, hogy a visszaadáskor a lakást és a lakásberendezéseket a bérbeadó teszi rendeltetésszerű használatra alkalmassá. Ebben az esetben az ezzel kapcsolatban felmerült költségeket a bérlő köteles a bérbeadónak megtéríteni.

19. § (1) Önkormányzati lakás esetén, ahol a törvény a bérbeadó és bérlő jogai és kötelezettségei vonatkozásában a felek megállapodására utal, annak tartalmát a bérbeadó tekintetében önkormányzati rendelet határozza meg.

24. § (1) A bérbeadó a szerződést írásban felmondhatja, ha a) a bérlő a lakbért a fizetésre megállapított időpontig nem fizeti meg; b) a bérlő a szerződésben vállalt vagy jogszabályban előírt egyéb lényeges kötelezettségét nem teljesíti;

25. § (1) Ha a bérlő a bérfizetésre megállapított időpontig a lakbért nem fizeti meg, a bérbeadó köteles a bérlőt – a következményekre figyelmeztetéssel – a teljesítésre írásban felszólítani. Ha a bérlő a felszólításnak nyolc napon belül nem tesz eleget, a bérbeadó további nyolc napon belül írásban felmondással élhet. 
(2) Ha a bérlő a szerződésben vállalt, vagy jogszabályban előírt egyéb lényeges kötelezettségét a bérbeadó által írásban megjelölt határidőben nem teljesíti, a bérbeadó a határidőt követő tizenöt napon belül írásban felmondással élhet.

29. § (1) A bérlő a lakást a bérbeadó hozzájárulásával elcserélheti. A csereszerződést írásba kell foglalni. (6) Ha a bérbeadó a lakáscsere szerződéshez történő hozzájárulását e törvény rendelkezései vagy a joggal való visszaélés tilalma folytán nem tagadhatja meg, a csere következtében létrejövő új bérleti szerződés feltételeit sem állapíthatja meg terhesebben a cserével megszűnő bérleti szerződés feltételeinél, kivéve, ha ehhez a csere folytán bérleti jogot szerző hozzájárul. 

32. § (1) A bérlő halála esetén az eltartó a lakásbérleti jogot akkor folytathatja, ha a tartási szerződéshez a bérbeadó írásban hozzájárult, és az eltartó a szerződésben vállalt tartási kötelezettségét teljesítette, továbbá a bérbeadói hozzájárulástól a bérlő haláláig legalább egy év eltelt. (2) Önkormányzati lakás esetén az, akit e törvény alapján a bérlő a bérbeadó hozzájárulása nélkül fogadhat be a lakásba, a lakásbérleti jog folytatására jogosult, ha a bérlő a lakásba befogadta és a bérlő halálakor életvitelszerűen a lakásban lakott.

86. § (1) A fővárosi közgyűlés – a fővárosi és a fővárosi kerületi önkormányzatokról szóló 1991. évi XXIV. törvény 10. § (3) bekezdés p) pontja alapján – rendeletben határozza meg a kerületi önkormányzatok tulajdonában lévő lakások cseréje esetén a hozzájárulás, illetve a megtagadás feltételeit; (...) (2) A kerületi önkormányzat e törvény és a fővárosi közgyűlés (1) bekezdésen alapuló rendeletének keretei között alkot önkormányzati rendeletet.

1993. évi LIX. tv.

20. § (1) Ha az országgyűlési biztos a lefolytatott vizsgálat alapján arra a megállapításra jut, hogy az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság fennáll, annak orvoslására – az érintett szerv egyidejű tájékoztatása mellett – ajánlást tehet a visszásságot előidéző szerv felügyeleti szervének. A felügyeleti szerv az ajánlás tekintetében kialakított érdemi állásfoglalásáról, illetve a megtett intézkedésről az ajánlás kézhezvételétől számított harminc napon belül értesíti az országgyűlési biztost.
 
21. § (1) Ha a rendelkezésre álló adatok szerint az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot az előidéző szerv saját hatáskörben meg tudja szüntetni, az országgyűlési biztos kezdeményezheti az érintett szerv vezetőjénél a visszásság orvoslását. Az ilyen kezdeményezés rövid úton (távbeszélőn, szóban stb.) is történhet, ez esetben a kezdeményezés időpontját, módját és lényegét az ügyiraton kell rögzíteni.

25. § Ha az országgyűlési biztos álláspontja szerint az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság valamely jogszabály vagy az állami irányítás egyéb jogi eszköze fölösleges, nem egyértelmű rendelkezésére, illetve az adott kérdés jogi szabályozásának hiányára (hiányosságára) vezethető vissza, a visszásság jövőbeni elkerülése érdekében javasolhatja a jogalkotásra, illetve az állami irányítás egyéb jogi eszköze kiadására jogosult szervnél a jogszabály (állami irányítás egyéb jogi eszköze) módosítását, hatályon kívül helyezését vagy kiadását. A megkeresett szerv állásfoglalásáról, illetve esetleges intézkedéséről hatvan napon belül értesíti az országgyűlési biztost.

36/1993. (XI. 15.) Főv. Kgy. rendelet

3. § (1) A bérbeadónak a lakás elcseréléséhez való hozzájárulást meg kell tagadnia, ha a lakás feletti rendelkezési jog hatóság, vagy bíróság előtti eljárásban vitatott, az eljárás jogerős befejezéséig, ha a lakás elcseréléséhez a lakás tulajdonosa és haszonélvezője, tartási szerződés esetén az eltartó, bérlőtársi jogviszonynál a bérlőtárs, bérlőkiválasztási, vagy bérlőkijelölési jog esetén a jogosult írásban nem járultak hozzá, ha a csere folytán bérlővé, bérlőtárssá válna az, aki a cserét megelőzően nem volt bérlő, illetőleg bérlőtárs, tulajdonos vagy haszonélvező, az alábbi kivételekkel - a bérlővel együttlakó házastársa, gyermeke (örökbefogadott, mostoha, nevelt gyermeke), jogszerűen befogadott gyermekétől született unokája, valamint szülője (örökbefogadó, mostoha, nevelőszülője) -, társbérleti lakrész cseréje esetén a lakrészbe tartósan fertőző beteg személy kerülne;  
(2) A lakás elcseréléséhez való hozzájárulást a bérbeadó megtagadhatja, ha a bérlő határozott időre szóló, vagy feltétel bekövetkeztéig terjedő bérleti szerződéssel rendelkezik, a cserélő felek nem csatolják az alábbi iratokat - az 1993. december 31. előtti lakáskiutalásoknál a kiutaló határozatot, a lakásbérleti szerződést, az adásvételi szerződést, és a tulajdoni lapot, ha a lakáscsere-szerződéssel együtt tulajdonosváltozás is van, a lakáscsere-szerződést, orvosi igazolást arról, hogy a társbérleti lakrészbe költözők között nincs tartósan fertőző beteg - , társbérleti lakrész cseréje esetén a lakrészbe beköltöző személyek száma a visszamaradó társbérlő lakáshelyzetére méltánytalan terhet jelentene, a bérlőnek lakás-használatbavételi díjtartozása, lakbértartozása, vagy közüzemi díj hátraléka van és felszólításra azt még nem fizette ki, kivéve, ha a másik cserélő féllel a tartozás átvállalásában írásban megállapodott, a cserélő fél az új bérleti szerződésnek a megszűnő bérleti szerződéshez képest terhesebb feltételeit nem vállalja, kivéve - ha a Lakástörvény 29. §-ában lévő okok fennállnak, a cserélő fél a 35/1993. (XI. 15.) Főv. Kgy. rendelet alapján szociális, jövedelmi, vagyoni viszonyait tekintve önkormányzati lakás bérbevételére jogosult -.
(3) A bérbeadó az (1)-(2) bekezdésben nem szabályozott esetekben a lakás elcseréléséhez való hozzájárulást nem tagadhatja meg.
(4) Ha a bérbeadó a lakás elcseréléséhez hozzájárult, akkor az új bérleti szerződés feltételeit sem állapíthatja meg terhesebben a cserével megszűnő bérleti szerződés feltételeinél, kivéve, ha ehhez a csere folytán bérleti jogot szerző hozzájárul.

6/1994. (III.4.) Önk. rendelet 

26. § (1) A bérlőt terhelő kötelezettségek biztosítására a bérbeadás feltételeként a bérlő a szerződés megkötése előtt 8 nappal óvadékot köteles fizetni.
(2) Az óvadéknak az előírt határidőben való nem fizetése esetén a szerződés nem köthető meg.
(3) Óvadékként a lakás szerződésben rögzített éves bérleti díjának a négyszeresét kell megfizetni.
(4) Az óvadékot a Polgármesteri Hivatalhoz kell befizetni. Az Óvadékot az önkormányzat számláját vezető pénzintézetnél kamatozó betétként kell elhelyezni.
(5) Ha a bérlő kéri és jövedelmi viszonyai indokolják, engedélyezhető a részletfizetés. Ez esetben az óvadék 10  %-át kell egyösszegben befizetni, a fennmaradó összeget legfeljebb 24 hónap alatt egyenlő részletekben kell teljesíteni.
(6) Az óvadékból a bérbeadó azon igénye érvényesíthető, amely a bérlőre háruló kötelezettségek teljesítésének elmulasztása miatt a bérlet fennállása alatt vagy a lakás visszaadásakor felmerül, továbbá ha a bérlő a bérleti díjat nem, illetve nem a szerződés szerint fizeti meg.

A vizsgálat megállapításai

A lakások és helyiségek bérletére, valamint az elidegenítésükre vonatkozó egyes szabályokról szóló 1993. évi LXXVIII. tv. hatályon kívül helyezte a 2/1971. (II.8.) Kormányrendeletet, amely a lakáshasználatbavételi díj mértékét szabályozta. Az Alkotmánybíróság számos határozatában alkotmányellenesnek minősített olyan önkormányzati rendeleteket, amelyek az önkormányzati bérlakás bérleti jogának megszerzését vagyoni ellenszolgáltatáshoz kötötték.

Az Alkotmánybíróság kifejtette, hogy a bérbeadó, mint a polgári jogi viszony egyik alanya a polgári jogi szerződés megkötéséért a másik félnek ellenszolgáltatást nem írhat elő, mert a bérbeadás szerződésszerű teljesítésének ellenértéke a bérleti díj. Tehát a szerződés megkötésének, mint vagyoni értékű jognak a feltételéül díjfizetési kötelezettség nem állapítható meg.

A szerződést biztosító kötelmek közül az óvadék alkalmazható a bérleti szerződés biztosítására. Az óvadék, járulékos jellegénél fogva bármely bíróság előtt érvényesíthető követelés biztosítására szolgálhat. A szerződésszegés eseteinek meghatározása nélkül, az óvadék összegéből annak jogosultja követelését közvetlenül kielégítheti. Az önkormányzat az óvadékot a bérlők törvényben, és rendeletben előírt kötelezettségeinek elmulasztása esetére vezette be. A bérlő kötelezettsége, hogy a lakást a bérleti szerződés megszűnésekor rendeltetésszerű, beköltözhető állapotban adja át, illetve a lakbért fizesse meg.

A Lakástörvény 24. és 25. § - ai a szerződés felmondásának lehetőségét biztosítják a szerződést nem teljesítő bérlőkkel szemben. A szerződés felmondását eredményezheti néhány hónap után a lakbér nem fizetése, illetve ha a bérlő a szerződésben vállalt vagy jogszabályban előírt egyéb lényeges kötelezettségét - a bérlőt terhelő karbantartási munkákat - nem teljesíti. 

A bérbeadó - amennyiben élne a törvényadta ellenőrzési jogaival - nem kerülhetne olyan helyzetbe, hogy több évi lakbérhátralék halmozódna fel, illetve a bérlőt terhelő munkák elvégzésének hiányában több évi díjnak megfelelő kára keletkezne. A határozatlan idejű bérleti szerződés megszűnésének eseteiben főszabályként cserelakás, vagy pénzbeni megváltás jár. Amennyiben a bérlő a törvényi kötelezettségének nem tesz eleget, a bérbeadó ebből az összegből is levonhatja jogos követelését.

Természetesen előfordulnak esetek amikor a bérlők egyik, vagy másik - esetleg mindkét - kötelezettségüknek elmulasztanak eleget tenni, és az önkormányzat legalább az újonnan kötött, főként határozott idejű szerződések esetében kívánja "bebiztosítani magát".

Álláspontom szerint a Polgári Törvénykönyvből átvett óvadék intézményének alkalmazása az önkormányzati bérlakások bérbeadása során nem egyezik a jogalkotók szándékával, hiszen annak kérdését a Lakástörvény nem is érinti, de mint az 1. § (3) bek. kimondja, "Az e törvényben nem szabályozott kérdésekben a Ptk. rendelkezései az irányadóak." 

Fentiek alapján az óvadék alkalmazása törvényes lehet, ha nem ellenkezik a Ptk. 434. § (2) bekezdésében foglaltakkal, amely kimondja, hogy  "A lakásbérleti jogviszony létrejöttére, a felek jogaira és kötelezettségeire, továbbá a lakásbérlet megszűnésére vonatkozó szabályokat külön törvény tartalmazza." 

Az önkormányzat a lakás bérbeadásának feltételeit a törvények, és a Fővárosi Közgyűlés  rendeletének keretei között, rendelettel állapítja meg. Előírhatja a rendeletének hatálybalépését követően megkötött bérleti szerződések biztosítására az óvadék fizetésének kötelezettségét, de azzal jóhiszeműen szerzett jogokat nem sérthet, szerződéseket egyoldalúan nem módosíthat, a piaci erőfölényével nem élhet vissza, és nem határozhat meg egyoldalú előnyt biztosító szerződési feltételeket.

A rendelet minden bérleti szerződés megkötésének feltételéül szabta a 4 évi lakbérnek megfelelő összegű óvadék megfizetését, és ezzel figyelmen kívül hagyta a Lakástörvény számos rendelkezését. 

Nem tesz különbséget a rendelet hatálybalépése után kötött "eredeti" és a "jogutódlásos" szerződések között. A törvény alapján bérleti jogviszony folytatására jogosultakkal kötött szerződésnek az utólagos megterhelése törvényellenes.

A korábban önkormányzati bérlakással rendelkezők, bontásra kijelölt épületek lakói, kényszerbérlők, házmesterek, bírósági ítélet alapján elhelyezésre jogosultak részére biztosított újabb bérlakás esetén - amennyiben az nem tekintendő minőségi cserének is  - nem terhelhetők óvadékkal.

Az önkormányzati bérlakások cseréje esetén a Fővárosi Közgyűlés 36/1993. (XI. 15.). sz. rendeletének 3. § (4) bekezdése szerint "Ha a bérbeadó a lakás elcseréléséhez hozzájárult, akkor az új bérleti szerződés feltételeit sem állapíthatja meg terhesebben a cserével megszűnő bérleti szerződés feltételeinél," 

Tehát, amennyiben a cserelakásra korábban óvadékot nem fizettek, úgy annak kötelezettségét a cserepartnernek sem írhatja elő az önkormányzat. Különösen sérti az állampolgárok jogbiztonságát, ha a csere ugyanazon önkormányzat tulajdonában álló lakások bérlőit érinti, és azt a bérlőt is kötelezik óvadék fizetésére, aki kisebb lakásba költözik.

Az óvadék a szerződésszerű teljesítés biztosításának olyan eszköze, amelyben az egyik fél az általa teljesített szolgáltatás ellenszolgáltatását kényszerítheti ki a bírósági eljárás mellőzésével. Ez feltételezi, hogy az óvadék jogosultja minden vállalt kötelezettségének maradéktalanul eleget tett. 

Az önkormányzat mint bérbeadó csak abban az esetben jogosult az óvadékból közvetlenül kielégíteni követelését, ha a teljesítésben nincs elmaradása. Amennyiben a bérbeadó a Lakástörvény 11. § (4) bek. által előírt épület-karbantartási feladatokat nem végzi el, a bérlő csak bíróság előtt szerezhet(ne) érvényt követelésének, míg vele szemben a bérbeadó követelését az óvadékból elégítheti ki. Ez egyoldalú szerződési feltételnek is minősíthető.

Az önkormányzat rendelete nem tér ki arra sem, hogy a bérlőkijelölési joggal terhelt lakások bérbeadásakor az óvadék szabályait hogyan kell alkalmazni.

A fenti jogszabályok, és a beszerzett adatok összevetéséből megállapítottam, hogy az önkormányzat rendeletének általánosan elrendelt óvadékfizetési kötelezettséget előíró része sérti az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében foglalt jogállamiság, és az ahhoz szorosan kapcsolódó jogbiztonság elvét.

Ajánlás:

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 25. § alapján felhívom az önkormányzat polgármesterét, hogy vizsgálja felül az önkormányzat tulajdonában lévő lakások és helyiségek bérletéről szóló rendeletének az óvadékra vonatkozó szabályait, és annak módosítását a képviselő-testületnek javasolja. A testület döntéséről 60 napon belül Hivatalomat, és a Közigazgatási Hivatalt értesítse. 

Az 1993. évi LIX. törvény 20. § alapján felkérem a Belügyminisztert, hogy a Közigazgatási Hivatalokat tájékoztassa az óvadék fizetési kötelezettséget előíró önkormányzati rendeletek törvényességi vizsgálata során alkalmazandó gyakorlatról.

Budapest, 1997. szeptember  30.

Dr. Polt Péter