OBH 7483/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Kiss Anikó

Az eljárás megindulása:

Panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosához intézett beadványában leírta, hogy 1995-ben átmeneti segély iránt kérelmet nyújtott be a települési önkormányzat polgármesteri hivatalánál. Kérelmét elutasították. Panaszos az elutasítás ellen fellebbezett. A fellebbezés elbírálása során a képviselőtestület a népjóléti-bizottság döntését helyben hagyta. A képviselőtestület helybenhagyó döntését azzal indokolta, hogy panaszos válófélben lévő férje nyilatkozatot tett arra vonatkozóan, hogy panaszos és gyermekei tartásához havonta fix összeggel rendszeresen hozzájárul. Panaszos a képviselőtestület ezen döntését sérelmezve fordult Hivatalomhoz.

A panasz alapján alkotmányos visszásság gyanúja merült fel, ezért az ügyben az állampolgári jogok országgyűlési biztosa vizsgálatot indított.

A megállapított tényállás:

Panaszos 1995. november 1-én átmeneti segély iránti kérelemmel fordult Tök község önkormányzatának Népjóléti és Ifjúságvédő Bizottságához. Panaszos átmeneti segély iránti kérelmét azzal indokolta, hogy férje - akitől válik - nem fizet gyermektartást, ezért képtelen a családot eltartani. A népjóléti bizottság panaszos férjét meghallgatva, őt büntetőjogi felelősségének tudatában nyilatkoztatva, valamint környezettanulmányt készítve és a panaszos gyermekei által látogatott oktatási intézmények véleményét figyelembe véve döntött panaszos kérelmének elutasításáról. A környezettanulmány és az oktatási intézmények véleménye szerint panaszos gyermekeinek ruházata, felszerelése megfelelő, és a kollégiumi térítési díjakat panaszos férje fizeti.
Panaszos a döntés ellen fellebbezést nyújtott be. A fellebbezés elbírálása során a képviselőtestület a bizottság döntését helybenhagyta. A képviselőtestület döntését azzal indokolta, hogy panaszos igénybejelentésében közölt az a tény, hogy az apa  a családfenntartáshoz nem járul hozzá, nem valós.

Alkalmazott jogszabályok:

1. A Magyar Köztársaság Alkotmánya:

	2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

	70/E. § (1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.
	(2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg.

2. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. :

16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata, illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

3. A szociális igazgatásról és a szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. tv.:

45. § (1) A települési önkormányzat képviselő-testülete a létfenntartást veszélyeztető rendkívüli élethelyzetbe került, valamint időszakosan vagy tartósan létfenntartási gonddal küzdő személyek részére a rendeletében meghatározott átmeneti segélyt nyújt. Átmeneti segély pénzintézeti tevékenységnek nem minősülő kamatmentes kölcsön formájában is nyújtható.
(2) Az átmeneti segély adható alkalmanként és havi rendszerességgel. Az alkalmankénti segély gyógyszertámogatásként, illetve az egészségbiztosítás által nem vagy csak részben támogatott egészségügyi szolgáltatás díjaként is megítélhető. A havi rendszerességgel adott átmeneti segély jövedelemkiegészítő támogatásként, rendszeres nevelési támogatásként, továbbá az önkormányzat rendeletében meghatározott más ellátási formaként is nyújtható.
(3) Elsősorban azokat a személyeket indokolt átmeneti segélyben részesíteni, akik önmaguk, illetve családjuk létfenntartásáról más módon nem tudnak gondoskodni, vagy alkalmanként jelentkező többletkiadások, különösen betegség, elemi kár miatt anyagi segítségre szorulnak.
(4) A fővárosban – ha a fővárosi önkormányzat és a kerületi önkormányzat másként nem állapodik meg – a hajléktalanok átmeneti segélyezése a fővárosi önkormányzat feladata.

4. Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. tv.:

4. § (4) Ha a helyi önkormányzat képviselő-testülete, a főpolgármester, a polgármester, a közgyűlés elnöke, a bizottság, a részönkormányzat testülete az önkormányzati hatósági ügyben a határozathozatali kötelezettségét elmulasztotta, az ügyfél kérelmére a megyei (fővárosi) közigazgatási hivatal vezetője felhívja a képviselő-testületet, hogy legközelebbi ülésén, de legkésőbb harminc napon belül határozzon.

5. A Magyar Köztársaság Ügyészségéről szóló 1972. évi V. tv.:

14. § (1) Ha az ügyész a szervek jogerős, illetőleg végrehajtható rendelkezéseiben törvénysértést állapít meg, annak kiküszöbölése végett a törvénysértést elkövető szervhez vagy annak felettes (felügyeleti, állami törvényességi felügyeletét ellátó, a továbbiakban: felettes) szervéhez óvást nyújthat be. Az óvásban a megtámadott rendelkezés végrehajtásának felfüggesztését is indítványozhatja.
(3) Ha az ügyész az óvást egyedi ügyben hozott jogerős rendelkezés ellen annak közlését követő egy éven túl nyújtja be – amennyiben törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet másként nem rendelkezik – az óvás folytán tett intézkedés jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogokat nem sérthet.
(4) Az egyedi határozatok vagy általános érvényű rendelkezések meghatározott fajtái ellen irányuló ügyészi óvást csak törvény vagy törvényerejű rendelet zárhatja ki.
15. § (1) Az óvást a szerv nyolc napon belül, a testületi szerv pedig az óvás benyújtását követő legközelebbi ülésén köteles megvizsgálni. Ha az ügyész közvetlenül a felettes szervhez nyújtotta be az óvást, azt harminc napon belül kell elbírálni; ilyen esetben a (3) bekezdés rendelkezéseit nem lehet alkalmazni. Amennyiben a szerv az óvást alaposnak tartja, a törvénysértő rendelkezést köteles a fenti határidőn belül hatályon kívül helyezni, vagy módosítani és erről az ügyészt egyidejűleg értesíteni.
(2) Ha a szerv az óvást az (1) bekezdésben meghatározott határidőn belül nem vizsgálja meg, vagy az ügyész a rendelkezés végrehajtásának felfüggesztését indítványozta, az illetékes szerv köteles a végrehajtást saját döntéséig, a (3) bekezdés esetén pedig a felettes szerv döntéséig azonnal felfüggeszteni és erről az ügyészt értesíteni.
(3) Ha a szerv az óvással nem ért egyet, köteles a kifogásolt rendelkezésre vonatkozó iratokat az óvással és észrevételeivel együtt felülvizsgálat céljából az elbírálástól számított nyolc napon belül felettes szervéhez felterjeszteni és erről az óvást benyújtó ügyészt egyidejűleg, a felterjesztés indokainak közlésével értesíteni. A felettes szerv az óvás kérdésében harminc napon belül érdemben köteles határozni és határozatát az óvást benyújtó ügyésszel is közölni. Ha a szervnek az ügyészi óvással érintett tevékenységi körben felettes szerve nincs és a jogszabály a határozat bírósági felülvizsgálatát nem teszi lehetővé, a szerv az óvás tárgyában egyetértés hiánya esetén is érdemben dönt.
(4) A minisztériumok és az országos hatáskörű államigazgatási szervek egyedi, illetőleg általános érvényű rendelkezései ellen benyújtott óvásokat felettes szervként a Kormány bírálja el.
(5) Ha az ügyész a határozat bíróság előtti megtámadására megállapított határidő letelte után nyújt be óvást, a szerv egyetértés hiányában is érdemben dönt az óvás tárgyában. Elutasítás esetén az ügyész az erről szóló határozat kézbesítésétől számított harminc napon belül az illetékes bírósághoz fordulhat.

A vizsgálat megállapításai:

A panaszolt határozat indokolása tartalmazza az államigazgatási eljárásról szóló 1957. évi IV. tv-ben meghatározott minimális tartalmi kellékeket, így a döntés alapjául szolgáló bizonyítékokat, a vonatkozó jogszabályokat. A határozat indokolása szerint az önkormányzat népjóléti bizottsága nem pusztán panaszos férjének nyilatkozata, hanem környezettanulmány és az oktatási intézmények véleménye alapján döntött. Az, hogy a kérelem benyújtásakor panaszos ténylegesen a létfenntartást veszélyeztető rendkívüli élethelyzetben volt-e, az idő múlása - panaszos kérelmének elutasításától számított egy év elteltével nyújtotta be panaszát az országgyűlési biztosnál - miatt nem volt megállapítható. 
A vizsgálat során azonban megállapítottam, hogy az önkormányzat panaszos részére később többször állapított meg szociális juttatást, így jövedelempótló támogatást, rendszeres gyermekvédelmi támogatást, valamint biztosítja panaszos iskolás gyermekeinek az autóbuszbérletet és az ingyenes étkeztetést. 1997-ben az önkormányzat panaszos részére munkát is felajánlott, panaszos azonban ezt nem fogadta el. Az önkormányzat tehát rendszeres szociális ellátásban részesíti panaszost. Ezekre a tényekre tekintettel az önkormányzat eljárásában, az átmeneti segélyt elutasító határozatban alkotmányos visszásságot nem állapítottam meg.

Budapest, 1998. május 4.

Gönczöl Katalin