OBH 7217/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Almási Eszter

Az eljárás megindulása:

Egy vagyonvédelmi gazdasági társaság ügyvezető igazgatója beadványában a XII. kerületi Rendőrkapitányság eljárását kifogásolta. Panaszában leírta, hogy a rendőrség bűncselekményre vonatkozó bejelentésükre közömbös maradt és nem tett intézkedéseket. 

Az ügyben a jogállamiság alkotmányos elvéből fakadó jogbiztonság érintettsége miatt, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam.

A megállapított tényállás:

A beadványban foglaltak alapján a biztonságtechnikai cég egy másik társasággal együttműködve vagyonvédelmi célú távfelügyeleti rendszert működtet. A rendszer akkor lép működésbe, amikor a megrendelő állampolgár lakásán vagy más védendő helyen "behatolás" történik. Az elektrotechnikai rendszer érzékelői a behatolás tényét és annak helyét jelzik telefonon a távfelügyelet központja felé. Itt szakemberek értékelik a beérkezett jeleket, s ennek függvényében értesítik a rendőrséget.

A panaszos és a másik érintett cég ügyvezetője 1996. május 24-én panaszt tett a XII. kerületi Rendőr Főkapitányságnál, mivel több esetben előfordult, hogy az ügyeletes rendőr bejelentéseikre  nem intézkedett. Indoklásként elhangzott, hogy nem a rendőrség kapja a biztonsági rendszer megrendelőitől a pénzt, hanem a Kft., így az ő dolguk intézkedni.    

A XII. kerületi Rendőrkapitány határozatban utasította el a panaszt. Az indoklás szerint "magánszemélyek  illetve jogi személyek vagy jogi személyiséggel nem rendelkező társulások között fennálló szerződések teljesítése, illetve az abban foglalt feladatok bárminemű elvégzése az intézkedési kötelezettség fedésével nem hárítható a rendőrségre". A kapitányság vezető úgy fogalmaz, hogy a panaszosok a távfelügyeleti rendszer bejelzéseire várnak intézkedést a rendőrségtől, a rendszer jelzése  pedig azt önmagában nem alapozza meg.
Budapesti Rendőr-főkapitányság Hivatalának álláspontja szerint, az intézkedési kötelezettség teljesítését, illetve a bejelentésekre történő reagálások gyorsaságát mindenkor az adott területen rendelkezésre álló szolgálati létszám és technika határozza meg. Az egy időben szükséges intézkedések közötti differenciálásra lehetőséget ad a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról szóló 3/1995. (III. 1.) BM rendelet is.

Jogszabályi háttér:

1949. évi XX. törvény A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG ALKOTMÁNYA
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
55. § (1) A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a szabadságra és a személyi biztonságra, senkit sem lehet szabadságától másként, mint a törvényben meghatározott okokból és a törvényben meghatározott eljárás alapján megfosztani.
70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.

1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről
13. § (1) A rendőr jogkörében eljárva köteles intézkedni vagy intézkedést kezdeményezni, ha olyan tényt vagy körülményt észlel, illetőleg hoznak tudomására, amely rendőri beavatkozást igényel. Ez a kötelezettség a rendőrt halaszthatatlan esetben szolgálaton kívül is terheli, feltéve, hogy az intézkedés szükségességének időpontjában intézkedésre alkalmas állapotban van.

3/1995. (III. 1.) BM rendelet a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról
6. § (1) Bűncselekmény vagy szabálysértés észlelése, valamint a közrendet, a polgárok személyét vagy javait fenyegető veszélyhelyzet esetén a rendőrt intézkedési kötelezettség terheli [Rtv. 13. § (1) bek.].
(3) Több, egy időben szükséges intézkedés közül először a súlyosabb sérelemmel fenyegető helyzetnek megfelelő intézkedést kell foganatosítani.

A vizsgálat megállapításai:

Az Alkotmány 2.§ (1) bekezdése kimondja, hogy " A Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam." A jogállamiság egyik tartalmi eleme  a jogbiztonság. A jogbiztonság megköveteli a normák egyértelműségét, és az egyes jogintézmények kiszámíthatóságát. Ezért alapvetők a jogbiztonság szempontjából az eljárási garanciák. A jogintézmények csak akkor működhetnek alkotmányosan, ha az intézmények az eljárási normákat betartják.

A Rendőrségről szóló törvény előírja az intézkedési kötelezettséget, abban az esetben, ha rendőri beavatkozás igénye áll fenn. A szolgálati szabályzatról szóló BM rendelet pedig ezt a kötelezettséget úgy pontosítja, hogy bűncselekmény vagy szabálysértés észlelése, valamint a közrendet, a polgárok személyét vagy javait fenyegető veszélyhelyzet esetén a rendőrt intézkedési kötelezettség terheli. 

Természetesen szükség van arra, hogy az egy időben szükséges intézkedések közül a rendőr mérlegelhesse, hogy a fenyegető sérelem súlyosságának szempontjából melyiket kell halaszthatatlanul megtenni. Ezt a mérlegelést azonban nem befolyásolhatja a bejelentő személye. 

Amennyiben a távfelügyeleti biztonsági rendszer valóban úgy működik, hogy a beérkező jelzéseket előzetesen egy ahhoz értő csoport értékeli, s csak abban az esetben kérnek rendőri segítséget, ha a bűncselekmény gyanúja megalapozott, akkor a rendőrségnek törvényes kötelezettsége ugyanúgy eljárni, ahogyan egy -  közvetlenül egy állampolgártól érkező - bejelentés esetén tenné.

A XII. kerületi Rendőrkapitányság határozata szerint a "magánszemélyek  illetve jogi személyek vagy jogi személyiséggel nem rendelkező társulások között fennálló szerződések teljesítése, illetve az abban foglalt feladatok bárminemű elvégzése az intézkedési kötelezettség fedésével nem hárítható a rendőrségre". Ez a megállapítás egyértelműen a bejelentő személye alapján különböztet, és arra utal, hogy az intézkedés a vagyonvédelmi Kft. kötelessége.

A rendőri feladatok elvégzése kizárólag a rendőrségtől várható el.  Különbséget kell tenni a jogos védelmi helyzet és a hatósági feladatot igénylő bejelentések között. A rendőri intézkedés egyben az önbíráskodás kiküszöbölését is szolgálja.  

Megállapítom, hogy a XII. kerületi Rendőrkapitányság határozata azzal, hogy a bejelentések ellátásakor a bejelentő személye szerint tesz különbséget, sérti a lakosság személyes biztonsághoz való alkotmányos jogát, ezáltal - az Alkotmányban meghatározott hátrányos megkülönböztetés tilalmával összefüggésben - alkotmányos visszásságot okoz.

Ha a biztonsági rendszert működtető gazdasági társaságtól érkező bejelentések, azok tartalmától függetlenül, a fenyegető sérelem súlyosságának szempontját figyelmen kívül hagyva, maradnak ellátatlanok, azzal a rendőrségi törvény rendelkezései is sérülnek, és végső soron az Alkotmányban deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonság elve is sérelmet szenved. 

Ajánlás:

Az Obtv. 20.§ (1) bekezdésében biztosított jogommal a következő ajánlást teszem:

Felkérem a Budapesti Rendőr-főkapitányság vezetőjét, hogy haladéktalanul tegye meg a megfelelő intézkedéseket annak érdekében, hogy a jövőben ne fordulhasson elő jogellenes különbségtétel a bejelentések ellátásában.

Budapest, 1998. február 13.

Dr. Polt Péter