OBH 6990/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert hivatalos személy megsértése miatt megalapozatlan büntetőeljárás volt ellene folyamatban, ezzel kapcsolatban a rendőrség kezdeményezte elmeszakértői vizsgálatát. A panasz alapján az  1993. évi LIX. tv. 16. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jogok:
	Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2. § (1) bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről
Hatóság vagy hivatalos személy megsértése
232. § (1) Aki más előtt olyan tényt állít, híresztel vagy olyan tényre közvetlenül utaló kifejezést használ, amely a hivatalos személy becsületének csorbítására, vagy a hatóságot képviselő hivatalos személy megsértésén keresztül a hatóság becsületének csorbítására alkalmas, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
Hatályon kívül helyezte: 36/1994. (VI. 24.) AB határozat. Hatálytalan: 1994. VI. 24-től.

1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
Közreműködési kötelezettség a szakértő eljárása során
73. § (1) A terhelt és a sértett köteles – a műtétet és a műtétnek minősülő vizsgálati eljárást kivéve – a szakértői vizsgálatnak magát alávetni és tűrni, hogy a szakértő a véleményadáshoz elengedhetetlenül szükséges vizsgálatot elvégezze. A sértett köteles továbbá a vizsgálat elvégzését egyéb módon (pl. adatszolgáltatással) is elősegíteni. A szakértői vizsgálattal okozott kárért – külön jogszabály szerint – kártalanításnak van helye.
(2) A terhelt az (1) bekezdésben megjelölt cselekmények tűrésére kényszeríthető. Ha a sértett az (1) bekezdésben szabályozott kötelezettségét nem teljesíti, rendbírsággal sújtható.
Az elővezetés
100. § (1) Akinek az elővezetését elrendelték – szükség esetén kényszer alkalmazásával – a hatóság elé kell állítani.
(2) Az elővezetést végrehajtó hivatalos személy az előállítást mellőzheti, ha az útba indulást ellenőrzi és alaposan feltételezheti, hogy az, akinek elővezetését elrendelték, a hatóság előtt megjelenik. A hatóság az elővezetést elrendelő határozatban úgy is rendelkezhet, hogy az előállítás nem mellőzhető.
1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről
34. § (1) A rendőr az elővezetést elrendelő határozatban megjelölt személyt az abban megjelölt helyre kíséri vagy oda útba indítja. A büntetőeljárás során elrendelt elővezetésre a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény (Be.) rendelkezései az irányadók.
(2) Ha az elővezetés másként nem teljesíthető, az elővezetett személyt a Rendőrségen a szükséges ideig – legfeljebb 12 óra időtartamra – vissza lehet tartani. A visszatartás időtartamának számítására az előállításra vonatkozó szabályokat kell alkalmazni.
(3) Az elővezetés elrendelésének törvényességéért az elrendelő a felelős.
2/1988. (V. 19.) IM rendelet az igazságügyi szakértőkről
6. Elmeállapot vizsgálata
52. § (1) Elmeállapot vizsgálata esetén a büntető-, illetőleg a polgári eljárás szabályai szerint kell szakértőt kirendelni.
(2) Ha a büntetőeljárás során kerül sor az elmeállapot vizsgálatára, a két orvosszakértő közül az egyiknek állandó vagy kijelölt igazságügyi elemorvos-szakértőnek, a másiknak állandó szakértőnek, kijelölt igazságügyi orvosszakértőnek vagy elmegyógyász szakorvosnak kell lennie.
(3) Ha a szakértő véleménye szerint elmeállapot megfigyelése szükséges, az előzetes letartóztatásban levő terheltet vagy a szabadságvesztés büntetését töltő elítéltet az Igazságügyi Megfigyelő és Elmegyógyító Intézetbe, a szabadlábon levő terheltet az idegbeteggondozó intézet (rendelőintézeti ideggyógyászati rendelés) útján kórház elmeosztályára vagy ideg-elmeosztályának elme részlegére kell beutalni [Be. 74. § (1) bek.]. Az intézet elmegyógyász szakorvosa a vélemény kialakításában egyik szakértőként közreműködhet.

Megállapított tényállás:
	A vizsgálat keretében a beszerzett iratok tanulmányozása és a panaszostól kapott  információk alapján  a következőket állapítottuk meg:
	A panaszos 1996. szeptember 4-én kelt és szeptember 9-én érkezett beadványában sérelmezte, hogy hivatalos személy megsértésének vétsége miatt folyik ellene eljárás és ezzel kapcsolatban a Dunakeszi Városi Bíróság 1996. október 29-ére beidézte. Levelében feltételezte, hogy a váci Városi Rendőrkapitányság vezetőjének megsértése miatt indíthattak ellene eljárást, de a pontos okról nincs tudomása. Hivatkozott az Alkotmánybíróság határozatára, amellyel ezt a törvényi tényállást a Btk.-ból törölte. Az előzményekkel kapcsolatban előadta, hogy 1990-ben lopás miatt feljelentést tett a rendőrségen, azonban a rendőrség a lopással gyanúsítható szomszédai helyett a férjével és vele szemben indított eljárást. Ennek keretében a panaszos elmeszakértői vizsgálatát is elrendelték, amit 1994. január 31-én, elővezetésével hajtottak végre. Az intézkedéssel egyidőben férjét a kapitányságra előállították, három gyermeküket a polgármesteri hivatal gyámügyi munkatársai az intézkedés időtartamára a helyi kórházban helyezték el. Az intézkedést elrendelő és végrehajtó rendőri szervek ellen polgári pert indított.
	A Nagykőrösi Városi Ügyészség B. 279/1994/1. sz. vádirata szerint a panaszos 1992. augusztusában a Váci Rendőrkapitányságon büntetőeljárást kezdeményezett, azonban a kapitányság intézkedéseivel elégedetlen volt, ezért 1992. augusztusában és szeptemberében a kapitánysághoz, illetve a Pest megyei Bírósághoz beadványokat intézett, amelyekben a kapitányság vezetőjével szemben a becsület csorbítására alkalmas tényeket állított és kifejezéseket használt. Ugyanebben az időben a Fővárosi Főügyészségen a Budai Központi Kerületi Bíróság egyik bírónője ellen hivatali visszaélés miatt tett feljelentést. Beadványában a bírónővel szemben is becsületsértő kifejezéseket használt. Ebben az Ügyben az Igazságügyi Minisztérium, a váci rendőrkapitány sérelmére elkövetett cselekmény miatt pedig a Pest megyei Rendőr-főkapitányság tett ellene feljelentést hatóság és hivatalos személy megsértésének vétsége miatt. A büntetőeljárás keretében került sor a panaszos elmeszakértői vizsgálatára az Országos Rendőr-főkapitányság Központi Vizsgálati Főosztályának 1993. november 30-án kelt szakértői kirendelése alapján. A panaszos a szabályszerűen kézbesített idézések átvétele ellenére nem jelent meg a nyomozó hatóság által elrendelt szakértői vizsgálatokon, ezért elővezetését rendelték el, amelyet 1994. január 31-én 06.00 órakor foganatosítottak. A panaszos férje a rendőri intézkedést akadályozta, ezért előállították a váci kapitányságra, ahonnan aznap 09.30 órakor engedték szabadon.
	Az intézkedés - figyelemmel a parancsnoki felülvizsgálat eredményére is - jogszerű volt. Az Alkotmánybíróság a 723/B/1991/6. AB határozatban részletesen kifejtette, hogy a büntetőjogi felelősségre vonás egyik főkérdése a bűnösség megállapítása, amely feltételezi az elkövető beszámítási képességét. A beszámítási képességnek és a bűnösségnek – mint a bűncselekmény megvalósulásához elengedhetetlenül szükséges feltételnek – alapvető szerepe van a büntetőeljárás szempontjából. A beszámítási képesség, illetve az azt kizáró vagy korlátozó kóros elmeállapot olyan esetben, amikor erre adatok merülnek fel, a büntetőeljárás és ezen belül a bizonyítás központi kérdésévé válik. Ennek tisztázása a büntetőeljárás jelenlegi rendszerében sem a bűncselekmény súlyától, sem a várható büntetés mértékétől, sem pedig a terhelt, illetve védője szándékától nem tehető függővé (ABH 1991, 632, 635). 
	A büntetőeljárás lefolytatására a Váci Városi Bíróságnak volt hatásköre, de elfogultság miatt a Pest megyei Bíróság 1994. augusztus 1-én kelt határozatában  a Dunakeszi Bíróságot jelölte ki, ahová a panaszost - a panaszában megjelölt időpontban - beidézték. 
	Az Alkotmánybíróság 36/1994. AB. számú határozatában, amely 1994. június 24-én lépett hatályba, megállapította, hogy a hatóság vagy hivatalos személy megsértésének bűncselekménye helyett a Btk. 179. vagy 180. §-ában meghatározott - magánindítványra büntethető - bűncselekmények megállapítására kerülhet sor. A Nagykőrösi Városi Ügyészség 1994. augusztus 10-én úgy nyilatkozott, hogy a magánvádra üldözendő cselekmény miatt a vád képviseletét nem veszi át.
	A bíróság felhívására az egyik sértett joghatályos magánindítványt terjesztett elő, de ezt 1996. október 29-én, a tárgyalás napján visszavonta. Mindezekre figyelemmel a bíróság a büntetőeljárást a Be. 317. §-a alapján megszüntette, a végzés 1996. november 11-én jogerőre emelkedett.
	A fentieket összefoglalva megállapítottam, hogy az ügyben a rendőrség és az ügyészség a hatályos jogszabályoknak megfelelően járt el, a panaszossal szemben folytatott büntetőeljárás és annak lezárása jogszerű volt és az intézkedésekkel összefüggésben alkotmányos visszásság nem állapítható meg, ezért a vizsgálatot megszüntetem. 

Budapest, 1997. november

Dr. Polt Péter