OBH 6810/1996., 4589/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: Tasnádiné dr Bácsi Zsuzsanna

Az eljárás megindulása.
Panaszosok a gázbekötés során kifizetett hozzájárulás jogalapját vitatták. Beadványuk szerint a gázszolgáltató a jogszabály rendelkezéseit nem tartotta be a hozzájárulás beszedése során.

Vizsgálatot az  Alkotmány 2. §  (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonság, az Alkotmány 64 § bekezdésében rögzített panaszjog elvének érintettsége miatt indítottam.

A megállapított tényállás:

Panaszos, 1992. május 14-én megvett az önkormányzattól egy építési telket, melyet villany, víz, csatorna  közművekkel és gázvezeték kiépítésével közművesítve adták el. A gázvezetéket az önkormányzat építette ki, társulást nem hoztak létre. A város gázelosztó vezetéke a KÖGÁZ tulajdonába került.
A panaszost a KÖGÁZ 1996-ban, csak 60 000 Ft hozzájárulás befizetése után volt hajlandó a gázvezetékbe bekötni.

Másik panaszos  a gáz bekötése érdekében 1997. augusztus 26-án 191.226 Ft hozzájárulást fizetett a DDGÁZ-nak. Vissza kívánta igényelni a 89/1991 (VII.12) Korm rend. értelmében a befizetett hozzájárulás 15 %-át. Ehhez szükséges igazolást a gázszolgáltatónak kellett volna kiadni. A szolgáltató álláspontja szerint a panaszos meglevő  gázelosztó vezetékről vételez gázt ezért visszatérítésre a jogosító igazolást nem adott, így a panaszos visszatérítést nem kapott. Ezt sérelmezve a panaszos több panaszt nyújtott be. Kérelmére a Magyar Bányászati Hivatal 1308/1998 sz levelében tájékoztatta arról, hogy a panaszos lakóhelyét érintő elosztóvezeték építését a Bányakapitányság 1995. augusztus 15-én engedélyezte, mig ugyanezen városrész másik utcájában vezetett gázelosztóvezetéket az 1997. december 8-án kiadott határozattal engedélyezte. A Magyar Energia Hivatal kérelmére többször foglalkozott panaszos ügyével. Az 1998 február 12-én az Energia Hivatalban tartott megbeszélésen a szolgáltató képviselője úgy nyilatkozott, hogy a beruházási hozzájárulás alapján készült az elosztóvezeték, melyre panaszos rácsatlakozott. Ugyanakkor  a MEH 1998. április 30.-i N-18/98. sz levelében arról tájékoztatta panaszost, hogy hálózatfejleszési hozzájárulást fizetett, mivel a szolgáltatóval kötött szerződés 6. pontja a hatályos Gszt-re és a 32/1995 (VIII.8.) IKM rendeletre utal. A panaszos a 32/1995 (VIII.8.) IKM rendelet 3.§ (9) bekezdése alapján kérte a gázszolgáltatótól a később csatlakozott fogyasztók által  befizetett hozzájárulás ráeső részét eredménytelenül.

Kapcsolódó jogszabályok:

1/1977. (IV. 6.) NIM rendelet
25. § (1) A községben (városban) fogyasztóként jelentkező lakosok, illetőleg jogi személyek jelentkezésükkel egyidejűleg kötelezettséget vállalnak arra, hogy a megállapított hozzájárulást megfizetik.......
(5) Az e rendelet alapján vezeték útján történő gázellátásban részesülő községben (városban) a hálózat kiépítése után bekapcsolásra kerülő fogyasztónak az esetleg időközben felmerült többletköltséggel kiegészített hozzájárulás összegével azonos összegű térítést kell befizetnie a tanácsi fejlesztési alap javára.
(6) Ha a fogyasztó a beruházás befejezése előtt, de a jelentkezésre megszabott határidő után jelentkezik, ugyancsak köteles az (5) bekezdésben meghatározott összeget megfizetni. A befizetésre a városi, fővárosi kerületi, a községi, illetőleg a megyei jogú városi jegyző részletfizetési kedvezményt adhat. 
 E szakasz 1995 I 28-tól hatályon kívűl helyezve a 3/1995. (I. 20.) Korm. 10. § (1) c.) pontjával

1994. évi XLI. törvény
a gázszolgáltatásról, egységes szerkezetben a végrehajtásáról szóló 3/1995. (I. 20.) Korm. rendelettel :
1995. I.28-1997-IV 4
Gszt. 17. § (1) Települések, településrészek, illetve fogyasztók gázszolgáltatásba történő bekapcsolásához szükséges gázelosztó rendszer az előírt műszaki-biztonsági és pénzügyi feltételek megtartása mellett létesíthető. A megépült gázelosztó rendszert csak gázszolgáltató üzemeltethet.
(2) A fogyasztóként jelentkezők a gáz hatósági árával nem fedezett fejlesztési költségekre a miniszter rendeletével meghatározott mértékű hálózatfejlesztési hozzájárulást kötelesek a gázszolgáltatónak fizetni.
1998. I. 1-től hatályos szöveg
Gszt. 17. § (1) Települések, településrészek, illetve fogyasztók gázszolgáltatásba történő bekapcsolásához szükséges gázelosztó rendszer az előírt műszaki-biztonsági, pénzügyi és gazdasági feltételek megtartása mellett létesíthető. A megépült gázelosztó rendszert csak gázszolgáltató üzemeltetheti.
(2) Az általános közüzemi szerződés kötésére jogosult fogyasztók a gáz hatósági árával nem fedezett fejlesztési költségekre a miniszter rendeletével meghatározott mértékű hálózatfejlesztési hozzájárulást kötelesek a gázszolgáltatónak fizetni. Az egyedi közüzemi szerződést kötő, valamint a 21. § (4) bekezdés szerinti fogyasztó a szolgáltatóval a polgári jog szabályai szerint állapodik meg az árral nem fedezett fejlesztési, továbbá a különös fogyasztói igények teljesítéséről. A gázfogyasztás árával nem fedezett fejlesztési költségekre fizetendő hozzájárulás fejében végzett szolgáltatásnyújtás mentes az általános forgalmi adó fizetése alól.

Gszt. 20. § (1) A gázszolgáltató köteles és jogosult a hatósági engedélyében meghatározott és a gázellátásba bekapcsolt településrészeken, településeken és területeken a folyamatos és biztonságos gázszolgáltatásra.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott körben a gázszolgáltató köteles minden olyan esetben az általános közüzemi szolgáltatásnak minősülő (lakossági és kommunális) fogyasztói igény kielégítésére, amikor a fogyasztó a miniszter rendeletével megállapított hozzájárulás összegét befizette.
Vhr. 7. § (1) Az általános gázszolgáltatási közüzemi szerződés tartalmi előírásait és feltételeit, a szolgáltató és a fogyasztó közötti jogviszony részletes szabályait az 1. mellékletként közzétett Gázszolgáltatási Közüzemi Szabályzat tartalmazza. A Szabályzat kötelező rendelkezéseitől a felek megállapodással sem térhetnek el.
(2) Az üzletszabályzatok tartalmi követelményeit a Hivatal állapítja meg.

Gszt. 4. § (1) A természetes monopolhelyzetben lévő gázszolgáltatás és a gázértékesítés engedélyezését, a fogyasztói igény kielégítésének és a szolgáltatás színvonalának ellenőrzését, a fogyasztóvédelmet a Magyar Energia Hivatal (a továbbiakban: Hivatal) látja el......

Gszt. 6. § (1) A Hivatal
a) kiadja - és a törvényben meghatározott esetekben módosítja - a gáz szolgáltatására és értékesítésére vonatkozó működési, valamint a települések, a településrészek, területek és egyes fogyasztók gázellátására szolgáló engedélyeket (9. §),
b) jóváhagyja az engedélyes által kidolgozott üzletszabályzatot. A jóváhagyási eljárásban a fogyasztók érdekképviseleti szervezeteinek véleményét ki kell kérni,
c) meghatározza azoknak a gazdálkodási adatoknak a körét, amelyeket a gázszolgáltató, gázértékesítő köteles nyilvánosságra hozni,
d) megállapítja az egyes fogyasztók korlátozási sorrendjét,
e) előkészíti az árakat és az áralkalmazási feltételeket, a gázhálózat-fejlesztési hozzájárulás számításának szabályait.
(2) A Hivatal e törvényben meghatározott feladatainak ellátása érdekében
a) ellenőrzi az e törvényben a Hivatal hatáskörébe utalt és az engedélyben foglalt előírások megtartását,
b) jogosult az engedélyhez kötött tevékenységgel kapcsolatos iratokba betekinteni,
c) jogosult az iratokról másolatot, kivonatot készíteni, feladatai ellátásához az engedélyestől további információt kérni,
d) érvényesíti a gázszolgáltatóval és gázértékesítővel szemben a legkisebb költség elvét.
(3) A Hivatal eljárására az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló törvény rendelkezései az irányadóak azzal az eltéréssel, hogy az ügyintézés határideje 90 nap.

Gszt. 7. § (1)...
(2) A Hivatal a gázszolgáltatás és értékesítés keretében
a) figyelemmel kíséri a fogyasztók érdekeit érintő kérdéseket,
b) kidolgozza a fogyasztóvédelemre vonatkozó részletes szabályokat,
c) kivizsgálja a fogyasztói panaszokat,
d) együttműködik a fogyasztók érdekképviseleti szervezeteivel,
e) átadja a fogyasztók érdekképviseleti szervezeteinek mindazon adatokat és információkat, melyek az engedélyes engedélyhez kötött tevékenységével, s a fogyasztói érdekekkel egyaránt kapcsolatosak,
f) egyezséget hoz létre, ennek hiányában dönt a fogyasztói érdekképviseleti szervezetek, a szolgáltató és az értékesítő között lefolytatott érdekegyeztetés után fennmaradt, a fogyasztókat érintő vitás ügyekben.
32/1995. (VIII. 8.) IKM rendelet a gázelosztó vezetékre vonatkozó hálózatfejlesztési hozzájárulásról
A gázszolgáltatásról szóló 1994. évi XLI. törvény 17. §-ának (2) és 34. §-ának (6) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján az alábbiakat rendelem el:
1. § (1) E rendelet hatálya a gázellátásba újonnan bekapcsolandó településeken, településrészeken levő fogyasztók igényének kielégítését szolgáló gázelosztó vezeték gázszolgáltató által történő létesítéséhez, bővítéséhez (a továbbiakban: beruházás) szükséges, valamint a meglevő elosztóvezetékre utóbb rákapcsolódók által fizetendő hálózatfejlesztési hozzájárulás (a továbbiakban: hozzájárulás) megállapítására terjed ki.
2. § (1) A beruházás hozammutatóját a melléklet 1. pontja szerint kell kiszámítani.
(2) Ha a hozammutató 1 vagy annál nagyobb, a beruházáshoz hozzájárulás nem kérhető.
(3) Ha a hozammutató 0-nál kisebb, a gázszolgáltató a beruházás megvalósítására nem kötelezhető.
3. § (1) A fizetendő hozzájárulás összegét az adott beruházásra készített, az érintett önkormányzat által elfogadott tanulmányterv alapján, a melléklet 2. pontjában meghatározott módon kell kiszámítani.
(2) A hozzájárulás összegét a gázszolgáltató a fogyasztók között - eltérő megállapodás hiányában - teljesítményigényük arányában osztja fel.
(3) A beruházáshoz tartozó várható legnagyobb teljesítményigényt a település statisztikai adatai és a várható bekapcsolások alapján kell megállapítani.
(4) A hozzájárulás megfizetésére a gázszolgáltatóval egyedi szerződést kell kötni.
 (5) A gázszolgáltató köteles a beruházást megkezdeni, ha a beruházáshoz tartozó legnagyobb teljesítményigény 90%-ának megfelelő hozzájárulást befizették.....
(7) Amennyiben a fogyasztó a hozzájárulást megfizette, és a gázszolgáltató a beruházást megkezdte, a hozzájárulással megvalósult hálózatra a gázszolgáltató köteles a fogyasztót bekapcsolni.
 (8) A később, 10 éven belül csatlakozó új fogyasztó a beruházás megkezdése előtt kiszámított hozzájárulás arányos részének az évenkénti hivatalos termelői árindexekkel növelt összegét, a 10 éven túl jelentkező új fogyasztó a 10. évben fizetendő hozzájárulást köteles a gázszolgáltató részére megfizetni.
(9) A később csatlakozó új fogyasztók által befizetett hozzájárulást a gázszolgáltató külön számlán kezeli. A külön számlán kezelt összegnek a korábban csatlakozó fogyasztók részére történő visszatérítési módjáról a gázszolgáltató a fogyasztókkal kötött szerződés keretében állapodik meg.
4. § Ez a rendelet a kihirdetését követő 15. napon lép hatályba.

89/1991. (VII.12.) Korm. rendelet a közműfejlesztések támogatásáról /1995 VII.20-1999 VI 4-ig hatályos/
1. § (1) Ha a magánszemély közműfejlesztéshez - új közmű építéséhez, illetve meglévő közmű kapacitásnövelése érdekében annak bővítéséhez - pénzbeli befizetéssel hozzájárul, az állami költségvetés az erre a célra befizetett összeg 15%-át visszatéríti. A pénzbeli hozzájárulás összege nem nyújthat fedezetet a közműfejlesztési beruházást terhelő és visszaigényelhető előzetesen felszámított általános forgalmi adóra...
3. § (1) A visszatérítendő összegről szóló igazolást az a szervezet adja ki, amelyhez a magánszemély a befizetést teljesítette.
(2) Az állami költségvetést terhelő az 1. § (1) bekezdésében meghatározott összeget az igazolás alapján az a települési önkormányzat téríti vissza, amelynek az illetékességi területén a közművet létesítették.
(3) A visszatérítés - jogvesztés terhe mellett - a települési önkormányzattól a befizetés napjától számított egy évig igényelhető. Ezt követően a visszatérítést a magánszemély nem igényelheti.
73/1999. (V. 21.) Korm. rendelet a magánszemélyek közműfejlesztési támogatásáról
1. § (1) Ha magánszemély a közműhálózat fejlesztéséhez pénzbeli befizetéssel hozzájárul (a továbbiakban: közműfejlesztési hozzájárulás), a központi költségvetés az e célra befizetett összeg 15%-át visszatéríti (a továbbiakban: közműfejlesztési támogatás).
(2) E rendelet alkalmazása szempontjából közmű:
a) a villamos hálózat: a villamos teljesítményigények üzembiztos kielégítéséhez szükséges elosztó vezetékhálózat,
b) a gázelosztó vezetékhálózat: a gázátadó állomás kilépő oldalához csatlakozó vezetékhálózatnak a fogyasztói telekhatárig terjedő része,
c) a víz- és csatornahálózat: a helyi közcélú víziközmű törzshálózatnak a szolgáltató tulajdonában vagy üzemeltetésében lévő része.
(3) E rendelet alkalmazása szempontjából közmű továbbá:
az út: a szilárd (kő, beton, aszfalt) burkolatú közút és a közterületen lévő járda.
(4) Közműhálózat fejlesztése: a közművesítetlen közterületen új közmű építése, vagy meglévő közmű esetén a nagyobb teljesítményre való alkalmassá tétel érdekében annak átépítése és bővítése, valamint a közterületi közműhálózat és az ingatlan közötti csatlakozó vezeték megépítése.
(5) Közműfejlesztési hozzájárulás: az a befizetési kötelezettségként megállapított pénzösszeg, amelynek nagyságát a beruházás kezdeményezője a várható kivitelezési érték alapján, a közmű által kiszolgálandó ingatlanokért számította ki.
(6) Közműfejlesztési hozzájárulás a magánszemély által a villamoshálózat-fejlesztési hozzájárulásról, valamint a gázelosztó vezetékre vonatkozó hálózatfejlesztési hozzájárulásról szóló miniszteri rendeletek alapján megfizetett összeg is.

1987. évi XI. törvény a jogalkotásról
1. § (1) A jogalkotó szervek a következő jogszabályokat alkotják:
a) az Országgyűlés törvényt,
c) a Kormány rendeletet,
d) a miniszterelnök és Kormány tagja (a továbbiakban együtt: miniszter) rendeletet,
e) az országos hatáskörű szerv vezetésével megbízott államtitkár (a továbbiakban: államtitkár) rendelkezést,
f) az önkormányzat rendeletet.
(2) E rangsornak megfelelően az alacsonyabb szintű jogszabály nem lehet ellentétes a magasabb szintű jogszabállyal.

49. § (1) A miniszter és az országos hatáskörű szerv vezetője jogszabályban meghatározott irányítási jogkörében a közvetlen irányítása alá tartozó szervek tevékenységét szabályozó utasítást adhat ki.

55. § (1) A miniszter és az országos hatáskörű szerv vezetője irányelvet és tájékoztatót adhat ki.
(2) Az irányelv ajánlást ad a jogszabály végrehajtásának fő irányára és módszerére.
(3) A tájékoztató olyan tényt és adatot közöl, amelyet a jogszabály végrehajtásáért felelős szervnek a feladata teljesítéséhez ismernie kell.
(4) Az irányelv és a tájékoztató az azt kiadó szerv hivatalos lapjában közzétehető.

Egyéb:

Részlet 1994. évi XLI. törvény (Gszt.) indokolásából
Helységnek, valamint fogyasztói igénnyel jelentkezők gázszolgáltatásba történő bekapcsolásához szükséges csatlakozó vezeték megépítése a gázszolgáltató joga és kötelessége. A megépült gázelosztó vezeték-rendszer a gázszolgáltató tulajdona.
Annak érdekében, hogy a mások bekapcsolása miatt felmerült csatlakozó vezeték építési költségek teljes összege a gáz díjába ne épüljön be, a 17. § felhatalmazza a minisztert arra, hogy rendeletben meghatározza azokat az eseteket, amikor a gázszolgáltató az elosztó vezeték létesítési költségeinek részbeni megtérítésére a fogyasztótól hozzájárulást kérhet és a hozzájárulás mértékét.

9/1992. (I. 30.) AB határozat
  
3. A jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam - s elsősorban a jogalkotó - kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. Vagyis a jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is.

26/1992. (IV. 30.) AB határozat

Az Alkotmánybíróság elvi éllel mutat rá arra, hogy a világos, érthető és megfelelően értelmezhető normatartalom a normaszöveggel szemben alkotmányos követelmény. A jogbiztonság - amely az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság fontos eleme - megköveteli, hogy a jogszabály szövege értelmes és világos, a jogalkalmazás során felismerhető normatartalmat hordozzon.

25/1993. (IV. 23.) AB határozat
Az Alkotmánybíróság gyakorlatában - ahogy ezt az Alkotmánybíróság a 11/1992. (III. 5.) AB határozatában kifejtette - a jogbiztonság szorosan a jogállamiság alkotmányjogi elvéhez kapcsolódik. A jogbiztonság a jogalkotótól elsősorban azt várja el, hogy a jog egésze és egyes részterületei, továbbá egyes szabályai is világosak, egyértelműek és alkalmazhatók legyenek.

32/1991. (VI. 6.) AB határozat

2. A Ptk. 226. § (2) bekezdésének idézett fordulatát, az Alkotmánybíróság álláspontja szerint, a 226. § (1) bekezdésével összefüggésben kell vizsgálni. E jogszabályhely lehetőséget teremt a szerződésekbe való állami beavatkozásra, amikor úgy rendelkezik, hogy a jogszabály meghatározhatja a szerződés egyes tartalmi elemeit, és kimondhatja, hogy ezek a szerződéseknek akkor is részei, ha a felek eltérően rendelkeznek.
A szerződésekbe történő beavatkozás lehetősége és a szerződési szabadságnak a nemzetközi jogösszehasonlításban is felismerhető korlátozása összefügg azzal, hogy az állami szerveknek a szerződésekkel kapcsolatos magatartása a gazdasági élet változásai folytán korunkban világviszonylatban lényegesen megváltozott......
Nemzetközi tapasztalatok egyértelműen mutatják, hogy összgazdasági, továbbá nemzetgazdasági szempontok a szerződési szabadság közérdekű korlátozását esetenként szükségessé teszik. A fejlett kortársi jogrendszerekben ilyen korlátozási területek különösen a versenykorlátozások joga, a kartelljog, a gazdasági erőfölénnyel való visszaélés, a szervezeti egyesülések ellenőrzése, az árszabályozás, a szabványszerződések, a környezetvédelem, a fogyasztóvédelem stb. területei. E szabályozási körökben gyakran kétségessé válik a felek szerződéskötési szabadsága, a szerződések tartalmának a felek részéről történő meghatározása, sőt a szerződések tartalmának változatlanul maradása is.

Az Alkotmánybíróság szerint az Alkotmány 9. § (1) bekezdésének tartalmába integrálódik a szerződési szabadság, amely ezáltal része a jogállamiságnak.....

BH1991. 278.
Csatorna közműhöz való csatlakozás költségeinek a jogalap nélküli gazdagodás, illetve a megbízás nélküli ügyvitel szabályainak alkalmazásával való átháríthatósága [Ptk. 361. § (1) bek., 486. § (2) bek., 1964. évi IV. tv. 33. § (2) bek. a) pont, 27/1975. (X. 30.) MT r. 2. mell. 4. § (1) bek.].

Az érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaság Alkotmányának 2. § (1) bekezdése: A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

A Magyar Köztársaság Alkotmányának 9. § (1) bekezdése: Magyarország gazdasága olyan piacgazdaság, amelyben a köztulajdon és a magántulajdon egyenjogú és egyenlő védelemben részesül.
(2) A Magyar Köztársaság elismeri és támogatja a vállalkozás jogát és a gazdasági verseny szabadságát.

A Magyar Köztársaság Alkotmányának 13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.

A Magyar Köztársaság Alkotmányának 64. §-a: A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van arra, hogy egyedül vagy másokkal együttesen írásban kérelmet vagy panaszt terjesszen az illetékes állami szerv elé.

A vizsgálat megállapításai:

A panaszok alapján a beruházási hozzájárulással  és a hálózatfejlesztési hozzájárulással kapcsolatos gázszolgáltatói eljárást és ennek jogi szabályozását vizsgáltam.

I.
Az első panaszban foglaltak vizsgálatára felkértem a Magyar Energia Hivatalt /továbbiakban MEH/
A hivatal arról tájékoztatott, hogy panaszos ügyében a 32/1995 (VIII.8.) IKM rendelet nem alkalmazható, mivel a beruházás 1995 év előtti. Panaszostól un. beruházási hozzájárulást kért a gázszolgáltató, mely az Energia Hivatal tájékoztatása értelmében az 1/1977. (IV 6.) NIM rendelet 25.§-a alapján fizetendő. A tájékoztatás szerint a gázelosztó hálózatot létrehozó önkormányzatnak vagy más építtetőnek kellett a hálózat átadásakor az átadási szerződésben megállapodni a gázszolgáltatóval, hogy a később csatlakozóknak az infláció mértékével megnövelt beruházási hozzájárulást kell megfizetni. A Hivatal álláspontját " az IKM Jogi Főosztályának - mint a jogalkotó illetékes képviselőjének - " állásfoglalása alapján határozta meg, és ez alapján a gázszolgáltató társaságok üzletszabályzatukban is rögzítették a beruházási ill. hálózatfejlesztési hozzájárulás beszedésének szabályait.
Ebből következően a gázművek a panaszostól, a minisztérium állásfoglalása alapján, a MEH egyetértésével kért beruházási hozzájárulást. 

A 32/1995 (VIII.8.) IKM rendelet hatályba lépése után több gyakorlatban felmerült problémát a MEH, illetve minisztérium, jogértelmezés keretében próbált feloldani.
Így a szolgáltatók választ vártak arra a kérdésre, hogy az 1995 előtt épült gázvezetékre a 32 /1995 IKM rendelet hatályba lépése után csatlakozóknak kell-e hozzájárulást fizetni. Ha fizetési kötelezettségük fennáll, akkor milyen összegben és mely kedvezményezettnek kell fizetni.

A csatolt iratokból megállapítottam, hogy a minisztérium állásfoglalás az Ipari és Kereskedelmi Minisztérium Törvényelőkészítő és Törvényességi Felügyeleti Osztályának MEH-nek írt átirata, melyhez a minisztérium Energetikai Főcsoportjának 32/1995 (VIII.8.) IKM rendeletet értelmező feljegyzését mellékelték.
Megállapítottam, hogy a  MEH-nek küldött minisztériumi átirat a 32/1995 (VIII.8.) IKM rendelet 1.§-ában írtakon túl a rendelet 1995 augusztus 23-ai hatályba lépése előtt épített gázelosztóvezetékekre való utólagos csatlakozás esetén is  jogosnak tartja a később csatlakozók hozzájárulás fizetésére kötelezését. Az átiratban az aláíró úgy foglalt állást, hogy a Ptk 361.§-ában foglaltakból kiindulva a már megépült vezetékre utólag csatlakozó jogalap nélkül gazdagodna, ha nem kellene hozzájárulást fizetnie ugyanúgy, mint azoknak a kérelmezőknek, akik a beruházás idején csatlakoztak és a régi gáztörvény (az 1969. év VII. törvény) és  végrehajtási rendelete az 1/1977.(IV.6.) NIM rendelet 25-§-a értelmében beruházási hozzájárulást fizettek. A fizetendő beruházási hozzájárulás összegére a beruházás idején fizetett hozzájárulás kamatokkal növelt összegét javasolta. A levél útmutatása szerint a gázszolgáltató az utólag csatlakozók megrendelését csak a hozzájárulás befizetését igazoló nyugtával együtt fogadhatja el. A levél szerint a kedvezményezett  személyét a beruházás finanszírozása alapján kell meghatározni. Ha a beruházás egy település pénzeszközéből valósult meg, akkor az utólag csatlakozók befizetése a települést (önkormányzatot) illeti meg.
A MEH a panaszos ügyében arról tájékoztatott, hogy panaszostól beruházási hozzájárulást szedtek, melyre  1/1977.(IV.6.) NIM rendelet 25-§-a vonatkozik, és a gázszolgáltató eljárása megfelelő. Így a KÖGÁZ-nak - mivel a panaszostól nem hálózatfejlesztési hozzájárulást kért - a 32/1995 (VIII.8.) IKM rendelet előírásait nem kell alkalmazni.
 Ebből következően a KÖGÁZ a beruházási hozzájárulás fizetésekor a panaszossal nem kötött  szerződést és nem utalt vissza összeget senkinek.
Az önkormányzat megerősítette azt a panaszosi állítást, hogy a közművesített telket vett meg.
Az önkormányzat 1991 évben saját beruházásában végezte a gázvezeték építését  Az akkor hatályos 1/1997 (IV.6.) NIM rendelet alapján fizetendő beruházási hozzájárulás összege beszámításra került a telek vételárába. Így az önkormányzat és a gázszolgáltató között megkötött átadási átvételi szerződésben az önkormányzat nem ruházhatta át a hozzájárulás beszedési jogát a szolgáltatónak, hiszen e jogát már érvényesítette. Ebből következően a szolgáltató jogalap nélkül szedett be 60.000 Ft-t a panaszostól.
Mindez a  jogállamiság alkotmányos elvéből levezethető jogbiztonság elve és a tulajdonhoz való jog alkotmányos alapelve tekintetében visszásságot okozott.
  Panaszos ügyének megoldására MEH - mint fogyasztóvédelmi jogkörrel felruházott szerv - felé ajánlással élek.

A 32/1995 (VIII.8.) IKM rendelet hatályba lépése után a gázszolgáltatóknak módosítani kellett üzletszabályzatukat.
A gázszolgáltatók az üzletszabályzatukban eltérően rendezték a "beruházási hozzájárulás " fizetési kötelezettséget, összegének kiszámításának módját.
	Így a panasz alapján vizsgált KÖGÁZ üzletszabályzata szerint a "beruházási hozzájárulás" beszedésére a tulajdonos jogosult. Összegét  a "településen 1995. évben háztartási fogyasztóként szedett összeg alapján kell meghatározni úgy, hogy az összeget az évenkénti hivatalos árindexel növelni kell."
	A TIGÁZ üzletszabályzata szerint a megépült vezetékre utólag csatlakozóknak a beruházási hozzájárulás  kamatokkal növelt összegét kötelesek megfizetni. Az 1995. augusztus 23-a előtt megkezdett beruházások esetén a  "beruházási hozzájárulás"  fizetéséről ill. annak nagyságáról a fogyasztók és a gázhálózat tulajdonosa szabadon állapodik meg. Önkormányzati tulajdonban levő gázvezeték esetén a TIGÁZ "beruházási hozzájárulást nem kér, ténylegesen elvégzett munkát számlázza ki."
	Másik panasz kapcsán vizsgált DDGÁZ üzletszabályzata rögzíti, hogy az 1995. augusztus 23-a előtt megkezdett, illetve megvalósult gázhálózatokra vagy azok bekötésére való rácsatlakozás nem tartozik az IKM rendelet alá, így a szükséges beruházások illetve a már megépült rendszer létesítési költségeihez való hozzájárulás fizetéséről illetve annak nagyságáról a fogyasztók és a gázhálózat tulajdonosa szabadon állapodik meg.
A már üzemelő, -nem a 32/1995 (VIII.8.) IKM rendelet alapján megvalósult - gázvezetékre utólag rákapcsolódók esetén a beruházási hozzájárulást, a hivatalosan bejegyzett tulajdonos részére kell megfizetni. Háztartási fogyasztók esetén a beruházási hozzájárulás címén a létesítés időszakában fizetett hozzájárulás évenkénti termelői árindexel növelt összegét és az üzemelő gázvezetékre rákötés összegét kell megfizetni, de ez nem lehet kevesebb az utólagos bekötés teljes összegénél. Amennyiben az utólagos bekötés helyén nem ismeretes a létesítéskor a település vagy településrész  egy háztartásra eső beruházási költség akkor az előző évi társasági átlagot kell BH-ként befizetni, megtérítve az üzemelő hálózatra való rákötés költségét. A BH megfizetésére a szolgáltató a befizetővel szerződést köt.
	 A Főnix Gáz üzletszabályzata szerint a Ptk szabályait alkalmazva az 1995 év előtt beruházásokra  az érintett önkormányzatokkal és fogyasztókkal kötött polgárjogi előírásokat kell betartani, a nem a társaság tulajdonában levő elosztóhálózat esetén hozzájárulást nem kell fizetni.
	Az ÉGÁZ üzletszabályzatában szintén kimondja  az 1995. augusztus 23-a előtt megkezdett, illetve megvalósult vezetékre utólag csatlakozók hozzájárulás fizetési kötelezettségét. Fizetendő összeget  az akkori beruházási hozzájárulás összegének termelői árindexekkel növelt összegét tartja, melyet településenként külön tartalmazza az üzletszabályzat melléklete.
	A DÉGÁZ üzletszabályzatában csak utalt a rendeletre.
Mindezekből megállapítottam, hogy az üzletszabályzatok eltérő módszert alkalmaznak az un beruházási hozzájárulás összegének kiszámításakor.

A szolgáltatók eltérő hozzájárulás beszedési gyakorlata több megoldatlan problémát vet fel.
Legfontosabb a jogalap kérdése

A MEH N-1211/1997. sz. levelében, kérdésemre, a beruházási hozzájárulás beszedésének jogalapjaként az 1/1977. (IV 6. ) NIM rendeletet nevezte meg.
Ezen rendelet 25. §-t az új Gszt. végrehajtási rendelete a 3/1995 (I.20) Korm rendelet hatályon kívül helyezte. Kérdéses, hogy hatályon kívül helyezett jogszabályi rendelkezés miként alkalmazható.
Véleményem szerint ez esetben tévesen alkalmazza a MEH azt a jogelvet, hogy a jogviszony keletkezésekor hatályban levő jogszabályt kell alkalmazni. Igaz, hogy az adott beruházás létesítése  az 1/1977. (IV 6. ) NIM rendelet hatálya idején valósult meg, azonban az utólagos csatlakozás történhetett 1995 augusztusa után. 1995. augusztus 28-től az 1/1977. (IV 6. ) NIM rendelet helyébe lépett a 32/1995 (VIII.8.) IKM rendelet. A 32/1995 (VIII.8.) IKM rendeletben nincs olyan szabály, miszerint a rendelet hatályba lépése előtt létesített gázelosztóvezetékre való csatlakozásra a korábbi jogszabályt kell alkalmazni. Ebből az következik, hogy az 1/1977. (IV.6.) NIM rendeletre nem hivatkozhatnak. Függetlenül a gázelosztó vezeték létesítésének idejétől az utólagos rácsatlakozásnál csak a 32/1995 (VIII.8.) IKM rendelet alkalmazható.

A minisztériumi átirat a  32/1995 (VIII.8.) IKM rendeletre utal, azonban a levél jogalkotói állásfoglalásnak nem tekinthető.
A jogalkotásról szóló 1987. évi XI törvény (továbbiakban Jat.) 55.§-a értelmében  miniszter adhat ki irányelvet a jogszabály végrehajtásának módszerére
A Jat. azonban élesen elválasztja a jogszabályokat az állami irányítás egyéb jogi eszközeitől. Annak érdekében, hogy az utóbbi a jogalkotás funkcióit ne vehesse át, több garanciális szabályt épít be. Ezért a jogalkotásról szóló 1987. évi XI törvény rendelkezéseibe ütközik, ha irányelv vagy tájékoztató - amely nem jogszabály - jogszabály rendelkezéseit  módosítva kiterjesztően értelmezi a fogyasztók hozzájárulás fizetési kötelezettségét. Ez a jogállamiság követelményével összeegyeztethetetlen módszer az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében rögzített alkotmányos joggal kapcsolatos visszásságot okozott. Minderről az Alkotmánybíróság a 60/1992. (XI. 17.) AB határozatában fejti ki részletesen álláspontját.

Ez a levél még állami irányítás egyéb eszközének sem tekinthető. Ennek ellenére olyan rendelkezéseket tartalmaz, melyet az 1987. évi XI törvény értelmében csak jogszabály tehet kötelezővé, hiszen kívülálló gazdálkodó szervekre és fogyasztókra állapít meg kötelezettségeket.
Az Alkotmánybíróság több határozatában is kifejtette, hogy a jogalkotásról szóló 1987. évi XI. törvény garanciális szabályainak mellőzésével hozott iránymutatások, szabályzatok sértik a jogbiztonságot. A törvényi garanciák betartása biztosítja, hogy a jogalanyok valóban megismerhessék a reájuk irányadó rendelkezéseket. 
Az Alkotmányban rögzített jogállamiság elvével kapcsolatos alkotmányos visszásság megszüntetésére ajánlással élek.

II.
A másik vizsgált esetben a panaszos a  beadványában feltett kérdések alapján gyakorlatilag nemcsak konkrét panaszainak kivizsgálását, hanem a hozzájárulás fizetésének jogalapját, fizetésre vonatkozó szerződések, 15 % állami visszatérítés, a később befizetett hozzájárulásoknak az alapberuházást hozzájárulás befizetésével finanszírozó fogyasztók részére történő visszatérítésének, és egyéb hozzájárulással kapcsolatos kérdések általános vizsgálatát kérte.
E panaszos ügyének vizsgálata során a MEH iratait a helyszínen áttekintettem, és a panaszos ügye kapcsán általános tájékoztatást kértem és kaptam a hozzájárulások fizetésével kapcsolatos MEH felmérésekről és a Hivatal tapasztalatairól.

II/1
A panaszos egyik sérelme, hogy a DDGÁZ mint beruházó nem volt hajlandó a 89/1991. (VII.12.) Korm. rendelet szerinti igazolást kiadni, ezért a 15 %-os közműfejlesztési támogatást nem tudta visszaigényelni.

A Közműfejlesztési támogatásra vonatkozó 89/1991. (VII.12.) Korm. rendeletet már más panasz kapcsán az OBH 5971/1997 számon vizsgáltam. Ebben az ügyben az önkormányzat szerint - az Állami Számvevőszék V-1002-73/1996. sz. jelentésében írtakra hivatkozva - a meglevő gázvezeték gerincvezetékére való utólagos rákötés fogalmilag nem sorolható be a 89/1991. (VII.12.) Korm. rendelet 1.§ (1) bekezdésébe foglalt két feltétel egyikébe sem, ezért visszatértés utólagos rákötés esetén nem jár.
A pénzügyminisztérium  5261/97 számú, panaszosnak írt tájékoztató levele szerint viszont  a vonatkozó kormányrendelet 1.§ (1) bekezdés szerinti közműfejlesztés fogalmába mindaz beletartozik, ami a kormányrendelet 2.§-a alapján - a kapcsolódó szakmai jogszabályok értelmében - a szolgáltató, üzemeltető és nem a tulajdonos tevékenységi körébe tartozik és így fejlesztésnek minősíthető.
Vizsgálatom során megállapítottam, hogy az ellentmondásos, nem egyértelmű jogi szabályozás az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében megállapított jogállamisághoz szervesen kapcsolódó jogbiztonság elvének érvényesülését akadályozza, ezért ajánlásomban felkértem a Pénzügyminisztert, kezdeményezze a közműfejlesztések támogatásáról szóló 89/1991. (VII.12.) Korm. rendelet módosítását annak érdekében, hogy a rendelet tárgyi hatálya - összhangban a gáztörvény és a vízügyi jogszabályok előírásaival - egyértelmű legyen. 

Ajánlást elfogadva kihirdetésre került 73/1999. (V. 21.) Korm. rendelet. Új kormányrendelet már nem köti kapacitásnövekedéshez a közműfelvételt, így az utólagos csatlakozók is kérhetik a közműfejlesztési támogatást.
Az új rendelet értelmében csak 1 éven belül kérhető a kifizetett hozzájárulás összege 15 %-nak visszatérítése. Ebből következően a hatályon kívül helyezett rendelet idején megépített  közműcsatlakozásra befizetett hozzájárulás összegének 15 %-a már nem igényelhető vissza. Így panaszos az új rendelet alapján nem kérhet támogatást.
 
A panaszos esetén a gázszolgáltató járt el helytelenül. Ugyanis jogalkalmazói feladat annak eldöntése, hogy a leendő fogyasztó befizetése a rendeletben írt  beruházást fedezett-e és így a befizető támogatásra jogosult-e. A 89/1991 (VII.12.) Korm. rend. 3. §-a értelmében "A visszatérítendő összegről szóló igazolást az a szervezet adja ki, amelyhez a magánszemély a befizetést teljesítette” ... és az „összeget az igazolás alapján az a települési önkormányzat téríti vissza...” Tehát a beruházó csak adatot közöl, az önkormányzat dönt a jogosultságról, akkor amikor nyilvántartásba veszi az igényt, illetve visszatéríti a 15 %-t. Tehát a gázszolgáltató nem tagadhatta volna meg az igazolás kiadását, mert emiatt a panaszos nem tudta igényét érvényesíti. A szolgáltató és az önkormányzat eljárást menti, hogy a rendelet nem volt egyértelmű.
A jogállamiság alkotmányos elv tekintetében visszásságot okozott az, hogy az igazolás hiányára tekintettel az önkormányzat nem vette nyilvántartásba panaszos igényét. Az  1999  VI. 5.-én hatályba lépett 73/1999. (V. 21.) Korm. rendelet  már egyértelműen meghatározza a magánszemélyek közműfejlesztési támogatásának tárgyi hatályát. A panaszban foglalt hibás gyakorlat elkerülése érdekében ajánlással élek.

II/2
A panaszos sérelmezte a hozzájárulás összegét, illetve, hogy az általa befizetett hozzájárulás sorsáról, visszaosztásáról nem kapott megfelelő tájékoztatást.
 A második panaszos esetében az nem vitatott, hogy a panaszos a hozzájárulást egy 1997. augusztus 25-én aláírt szerződés alapján, a 32/1995 (VIII.8.) IKM rendeletre hatályba lépése után fizette meg. A szolgáltató ill. a Magyar Energia Hivatal ellentétesen nyilatkozott a panaszosnak a beruházás megkezdésének idejéről és arról, hogy fizetett összeg "beruházási hozzájárulásnak", vagy hálózatfejlesztési hozzájárulásnak minősül-e.
A MEH tájékoztatása szerint a gázberuházás két lépcsőben valósult meg. A belvárosi, völgyben húzódó, régi gerincvezetékhez egy hosszabb elosztóvezetéket kellett építeni, hogy a panaszos utcájába bevezessék a gázt. Ezen területre vonatkozó beruházás kiviteli terveit 1995. augusztus 15-én, az ehhez kapcsolódó második terület beruházási terveit 1997. december 8-án hozott határozattal hagyta jóvá az illetékes Bányakapitányság.

A szolgáltató a  89/19991. sz Korm rendeletből indult ki. A régi gerincvezeték építésénél még "beruházási hozzájárulást" kellett fizetni, és a 15.% visszatérítést akkor igénybe vették. Ezért a panaszostól beruházási hozzájárulást kértek és erre hivatkozva nem adtak ki igazolást a panaszosnak a 15 % támogatás visszatérítésére.
Ez téves volt

A panaszos ügyével az Energia Hivatal is többször foglalkozott.
Az 1998 12-én tartott megbeszélésről készült emlékezető a panaszos által felvetett problémákra a Hivatal a következő választ adta:
" A közműfejlesztési hozzájárulás térítésének kivizsgálására nem terjed ki a MEH hatásköre az önkormányzati hatáskörben vizsgálható."
A MEH 1997-ben ellenőrizte a gázszolgáltatók hálózatfejlesztési hozzájárulással kapcsolatos eljárásait, mely keretében a DDGÁZ Rt megküldte a MEH-nek a számlalistát, amelyen azonban a panaszos által kifogásolt beruházás nem szerepelt.
" A szerződés a MEH véleménye szerint nem felel meg egy korrekt szerződésnek azonban mindkét fél aláírta, azt csak bíróság előtt lehet megtámadni."

A MEH 1998. április 30.-i N-18/98. sz levelében adott tájékoztatása elismeri, hogy "a szolgáltatónak a megkötött szerződés alapján a fejlesztésben részt vevő fogyasztók számára történő visszatérítés módjáról intézkednie kellett volna". A levél szerint a MEH intézkedett a gázszolgáltató  felé a 32/1995 (VIII.8.) IKM rendelet betartása és ennek alapján a fogyasztókkal történő megállapodás érdekében.
Az intézkedés többek között a szolgáltató hálózatfejlesztési hozzájárulás számításának ellenőrzését jelentette.
A MEH  a panasz alapján a beruházóval létesítési tanulmánytervet készíttetett. A Hivatal megállapította, hogy mindkét beruházáskor negatív volt a hozammutató, tehát a gázszolgáltató nem volt köteles a beruházásra. Negatív lett volna a hozammutató akkor is, ha nem két lépcsőben, hanem egy beruházás keretében vezetik be a gázt a hegyoldalon levő utcákba, de ekkor nyílván más lett volna a fizetendő hozzájárulás összege.  
A panaszos által fizetett beruházás összege azért volt magasabb mint a másik területen fizetendő hozzájárulás, mert az első lépcsőben beruházóknak kellett megfizetni a völgyben húzódó vezetékről elágazó elosztóvezeték költségét is.
MEH többször kimerítően válaszolt panaszos levelében írtakra és tájékoztatta a bírósági út lehetőségéről.
MEH konkrét ügyben mulasztást nem követett el. A MEH eljárása során az Alkotmány 64 §-ával biztosított kérelem előterjesztésére vonatkozó joga a panaszosnak nem sérült, e körben visszásságot nem állapítottam meg.

II/3
A Gszt 4. §-a értelmében a gázszolgáltatók vonatkozásában a MEH látja el a fogyasztóvédelmet, többek között a fogyasztói igények kielégítésének ellenőrzését is. A fogyasztóvédelemre már a gázszolgáltatás megkezdése előtt, a leendő fogyasztók védelmében is szükség van. Ezért vizsgáltam, hogy a MEH érdemben miért nem befolyásolhatja a beruházás költségét ill. a fizetendő hozzájárulás összegét.

A leendő fogyasztóknak a Gszt. 17.(2) bekezdés értelmében kell meghatározott esetekben hozzájárulást fizetni, a miniszteri rendeletben írtak alapján. A Gszt. indokolása szerint e szabályozás értelme az volt, hogy a beruházás, fejlesztés költségeivel ne terheljék a gáz árát. Így a fejlesztés költségei nem kerültek beépítésre a hatósági árba.
A részletszabályokat a 32/1995. (VIII. 8.) IKM rendelet állapította meg.

A Gáztörvény a MEH-t fogyasztóvédelmi feladatokkal bízza meg. Azonban fogyasztóvédelmi feladatát a MEH a rendeleti szabályozás miatt nem tudja teljesíteni.

A 32/1995. (VIII. 8.) IKM rendelet 1.§ (2) bekezdése értelmében a szolgáltató a Hivatalt csak tájékoztatja a hozzájárulás összegéről kiszámítás módjáról. A hozzájárulás összegét a 3.§ (1) bek. szerint az önkormányzat által elfogadott tanulmányterv alapján kell kiszámítani. 
E szabályozásból az következik, hogy a tanulmánytervet az önkormányzat ismeri és ellenőrizheti le, MEH a számítást háttér-információk hiányában csak számszakilag ellenőrzi.
A rendelet 2.§ (3) szerint, ha a  hozammutató 0-nál kisebb, a gázszolgáltató a beruházás megvalósítására nem kötelezhető.
A gázberuházás akkor hoz megfelelő hozamot, ha beruházás során nagyfogyasztók is bekapcsolásra kerülnek. A lakossági fogyasztás nem olyan nagyságú, hogy az árbevétel fedezné adott időszakon belül a beruházás költségeit. Így a Hivatal szóbeli tájékoztatás a szerint egy-két kivételtől eltekintve a tervezett beruházások hozammutatói 0 vagy annál kisebb. Ilyen esetekben a gázszolgáltató nem kötelezhető a beruházásra. Amennyiben mégis igény van a gázra, a szolgáltató a beruházás anyagi terheit a fogyasztókra hárítja. 

A 32/1995. (VIII. 8.) IKM rendelet 2.§ (4) és 3.§ (9) bekezdései szerint a hozzájárulással kapcsolatos lényeges kérdések szabályozását polgári jogi szerződésben kell meghatározni.
A Hivatal által bekért és megküldött szerződéseket átnézve megállapítottam, hogy a szerződésekben eltérő szabályozás található. Sok esetben az önkormányzat és a gázszolgáltató között megkötött beruházási együttműködési megállapodásban szerepel az a kitétel, hogy a később csatlakozók hozzájárulása a szolgáltatót illeti, így visszautalásról nem kell rendelkezniük. E megállapodásban van amikor az elkészült vezeték tulajdonjogáról sem rendelkeznek, legfeljebb a szolgáltató vállalja, hogy a karbantartásról tulajdonosként gondoskodik. E megfogalmazás alapján tulajdonosként szedi az utólag csatlakozóktól a hozzájárulást.
 Volt olyan szolgáltató amely az önkormányzattal kötött szerződésben nem határozott a hálózatfejlesztési hozzájárulás visszafizetéséről, a visszautalás módjáról. Amennyiben erről is kötnek megállapodást az röviden annyi, hogy az önkormányzat átengedményezi a hálózatfejlesztési hozzájárulás  beszedési jogát a gázszolgáltatónak. Esetleges visszautalásról nincs szó. 
Hivatal tájékoztatása szerint van olyan eset amikor meg sem kötik a szerződést.
További probléma, hogy az új gáztörvény csak azt köti ki, hogy az üzemeltető csak a  gázszolgáltató lehet. A törvényi szabályozásból az következik, hogy az elkészült vezetékrendszer tulajdonjogáról a gázszolgáltatóval kötött szerződésben kell megállapodni Sok esetben vitatott, hogy ki a gázvezeték tulajdonosa.

Megállapítottam, hogy az elküldött, beruházáskor kötött szerződések sok esetben hiányosak Másrészt nem egyenrangú felek között kötetnek. Hiszen a gázszolgáltató azokban az esetekben amikor a gáztörvény értelmében nem köteles beruházni - és a rendelet alapján számítandó hozammutatók szerint döntően ilyen esetről van szó - diktálhatja a szerződési feltételeket.

E szerződések vizsgálatára és módosítására csak a bíróságnak van lehetősége.
Ezek a szerződések nem közüzemi szerződések, így a Ptk. illetve az  1999. március 1-én hatályba lépett 18/1999. (II. 5.) Korm. rendelet speciális, fogyasztót védő szabályai nem érvényesülnek. 

 A MEH jogosultsága csak a gázszolgáltató üzletszabályzatának jóváhagyására terjed ki. Az üzletszabályzatnak csak a közüzemi szerződések a kötelező mellékletei, melyet ellenőrizhet a MEH abból a szempontból, hogy megfelelnek-e a Gszt. mellékletében rögzített Gázszolgáltatási Közüzemi Szabályzat előírásainak.
A panasz kapcsán vizsgált DDGÁZ Üzletszabályzata rögzíti, hogy a hálózatfejlesztési hozzájárulás  meghatározásának szempontjából a beruházás kezdetének az első fogyasztó által befizetett hozzájárulás dátumát kell tekinteni.  A beruházás megkezdése után a hálózatfejlesztési hozzájárulás  nem módosítható.
Az Üzletszabályzat szerint "A később 10 éven belüli csatlakozó fogyasztók a beruházás megkezdése előtt kiszámított hozzájárulás arányos részének az évenkénti hivatalos termelői árindexekkel növelt összegét a 10. éven túl jelentkező fogyasztó a 10. évben fizetendő hálózatfejlesztési hozzájárulást köteles megfizetni a DDGÁZ részére."
Az DDGÁZ üzletszabályzat idézett részeiből kitűnik, hogy az üzletszabályzat nem részletezi az IKM rendeletben írtak szerint a hálózatfejlesztési hozzájárulás  visszautalásának módját, annak ellenére, hogy ezen a címen beszedett összegeket a szolgáltatónak külön számlán kell tartani és vissza kell utalni.

A hálózatfejlesztési hozzájárulás kapcsán a MEH több esetben adatgyűjtést végzett. Kérdésemre 1997 novemberében az N-1211/97 sz levelében ,és szóban 1999 októberében is arról tájékoztatott, hogy nem volt olyan hozzájárulással kapcsolatos beruházás, melynél a szolgáltató a fogyasztónak visszatérítést fizetett volna. Vizsgálatuk szerint a szolgáltatók a befizetett hozzájárulásokról kimutatást készítenek külön, de nem zárolt számlán tartják.
A DDGÁZ panaszossal kötött hálózatfejlesztési hozzájárulás fizetésére vonatkozó szerződésében nincs utalás a befizetett összeg sorsára, esetleges visszautalás módjára.

Mindezekből megállapítottam, hogy a 32/1995. (VIII. 8.) IKM rendelet szabályai a gyakorlatban nem érvényesülnek.

A rendelet azzal, hogy fizetési kötelezettség írt elő, de annak szabályait nem rendezte, a gyakorlatban a szolgáltatót egyoldalú előnyhöz segítette. Ez sérti a szerződő felek egyenrangúságának elvét. Különösen sértő amikor adott területen  gyakorlatilag monopol helyzetben levő szolgáltatót jogosít fel arra, hogy egy kötelezően megkötendő szerződés feltételeit meghatározza. Az Alkotmány 9. §-a védi a piacgazdaságot és a vállalkozás szabadságát. Ebbe a szerződő felek egyenrangúságának védelme is beleértendő.
Az alkotmánybíróság több határozatában kifejtette, hogy nem ütközik a piacgazdaság alkotmányos elvével, ha az állam a szerződési szabadságot közérdekből korlátozza. Ilyen korlátozási terület lehet a versenykorlátozások joga, az árszabályozás lehetősége.
Ezért ezen alkotmányos jog érvényesülése megkívánja, hogy az állami beavatkozás mindkét fél jogait és kötelezettségeit meghatározza, egyoldalú kötelezéssel ne juttassa egyik felet sem indokolatlan előnyhöz.
A rendelet alapján megkötött szerződések bírósági megtámadása a gyakorlatban nem orvosolja a leendő fogyasztót ért sérelmet, ezért az alkotmányos joggal kapcsolatos visszásság orvoslása érdekébent szükséges a rendeleti szabályozás módosítása.

Ajánlások:

Felkérem a Magyar Energia Hivatal Főigazgatóját, hogy az első panaszos ügyében (kinek adatait a kísérőlevélben tüntetem fel)  járjon el a szolgáltatónál a befizetett hozzájárulás visszatérítése érdekében.
Felkérem a Magyar Energia Hivatal Főigazgatóját, hogy körlevélben hívja fel a gázszolgáltatók figyelmét a magánszemélyek közműfejlesztési támogatásáról szóló 73/1999. (V. 21.) Korm. rendelet szabályaira.
Felkérem a Gazdasági Minisztert, hogy a 32/1995 (VIII.8.) IKM rendelet helyett új jogi szabályozást alakítson ki annak érdekében, hogy :

 - az 32/1995 (VIII.8.) IKM rendelet  hatályba lépése előtt épült gázelosztóvezetékre való utólagos csatlakozás esetén , csak a csatlakozás tényleges költségeit kelljen megfizetni,

- az hálózatfejlesztési hozzájárulást csak akkor kérhessen a szolgáltató ,ha ténylegesen fejlesztést végez, pl elosztóvezetéket épít,

- a fizetendő hozzájárulás részletszabályait nem polgári jogi szerződés, hanem jogszabály határozza meg, mely rendelkezik az utólagos befizetések sorsáról is,

- rendezi az a "beruházási hozzájárulás" címén befizetett összegek sorsát.

Felkérem a Gazdasági Minisztert, hogy az új jogszabály hatályba lépéséig irányelvben  pontosítsa - a Gszt 17.§-ában írtakkal összhangban - a 32/1995 (VIII.8.) IKM rendelet tárgyi hatályát

Felkérem a Gazdasági Minisztert, hogy a Gszt. ígért 2001.évi átfogó módosítása során fontolja meg, hogy a hálózatfejlesztési hozzájárulás fenntartása indokolt-e,  figyelemmel a Európai Unió joggyakorlatára és a csatlakozást előkészítő jogharmonizációs törekvésekre.

Budapest, 1999. november 19.

Dr. Polt Péter