OBH 6762/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Almási Eszter

Az eljárás megindulása:

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosához intézett beadványban a panaszos, édesanyja magasabb rokkantsági járadékosztályba sorolásával kapcsolatos eljárás elhúzódását kifogásolta.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény alapján a jogbiztonság alkotmányos elvének érintettsége folytán az ügyben vizsgálatot indítottam.

A megállapított tényállás:

Az Országos Egészségbiztosítási Pénztár ( a továbbiakban: OEP ) az üggyel kapcsolatban az alábbiakról tájékoztatott.

A panaszos édesanyját első alkalommal a Tatárszentgyörgyi Polgármesteri Hivatal 1993. augusztus 2-i megkeresésére mozgáskorlátozottság tényét igazoló orvosi szakvélemény kiadása céljából vizsgálta az OEP budapesti I. fokú orvosi bizottsága és 1993. augusztus 23-án kiadott szakvéleményében az 53/1992. (III.21.) Korm. r. 1. §-a 3-9. és 11.-16. §-ában meghatározott közlekedési támogatásokra való rászorultságát igazolta.

1994. június 14-én kelt megkeresésében a Tatárszentgyörgyi Polgármesteri Hivatal a panaszos édesanyjának hadigondozási díjra való jogosultsága megállapításához orvosszakértői véleményt kért az OEP ceglédi I. fokú orvosi bizottságától.

A szakvéleményt a ceglédi helyett a jelentős vizsgálati igény növekedés miatt akkoriban Nagykőrösön szervezett I. f. orvosi bizottság adta meg  1994. szeptember 20-i szakvéleményében és a 21/1967. (Eü.K. aug. r. k.) Eü.M. alapján az igénylő hadi eredetű  munkaképesség - csökkenése mértékét 65 %-ban állapította meg.

1994. szeptember 20-án Tatárszentgyörgy megbízott jegyzője annak közlését kérte a nagykőrösi I. f. orvosi bizottságtól, hogy a panaszos édesanyja mások rendszeres ápolására szorul-e.

1994. szeptember 22-i válaszában a nagykőrösi bizottság orvosszakértője közölte, hogy az igénylő rendszeres ápolásra nem, de gondozásra feltétlenül rászorul.

Az OEP főigazgatója megjegyezte, hogy ez a vélemény nem volt teljesen egyértelmű, azonban az ápolási pótlékot rendszeresítő, 1994. évi XLV. tv. augusztus végén, az OEP intézetén belüli eljárását szabályozó végrehajtási utasítás pedig 1994. szeptemberében jelent meg. Emiatt 1994. szeptember 23-án kelt levelében a bizottság a véleményét pontosította és megállapította, hogy az igénylő az 1994. évi XLV. tv. alapján ápolási pótlékra jogosult.

1996. február 27-én a Mozgáskorlátozottak Pest Megyei Egyesülete (Vác) a nagykőrösi I. fokú orvosi bizottságtól kérte a panaszos édesanyjának orvosi vizsgálatát és annak igazolását, hogy rászorul a 106/1988. (XII.26.) Mt. r. 3/b. szakasz alapján a súlyos mozgáskorlátozottaknak lakásuk akadálymentesítéséhez adható támogatásra.

Az iratra rávezették: "nevezett a hóakadályok miatt többszörre sem volt képes megjelenni, kérte, hogy újra utaljam be, reméli, itt a jó idő".

1996. március 18-án kelt szakvéleményében a nagykőrösi I. fokú orvosi bizottság igazolta a beteg egészségi rászorultságát a lakáskorszerűsítési támogatásra.

1996. július 13-án a panaszos édesanyja elhunyt. Ettől kezdve a további ügyintézés okafogyottá vált. Erről azonban a panaszos csak 1996. december 2-án értesítette a II. fokú orvosi bizottságot.

1996. október 1-én a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal az Intézet II. fokú orvosi bizottságának címzett levelében kérte a panaszos édesanyjának "felülvizsgálatát magasabb hadirokkant járadékosztályba sorolás miatt". Mellékelte 1996. február 26-i és május hó 30-i, ugyanazon számú azonos tartalmú levelei másolatát, amelyekre nem kapott választ. Ezek beérkezésének az OEP Intézetében nincs nyoma. A Közigazgatási Hivatal nem tudja kimutatni, hogy azokat mikor, ki expediálta, sem az iratok átvételéről nem rendelkezik igazolással, minthogy azokat nem ajánlottan küldték.

1996. október 14-én az ügyintéző szabály szerint bekérte Nagykőrösről a két évvel korábban adott I. f. szakvéleményt. ( Mivel a panaszos édesanyja állapotromlás miatt kérte magasabb járadékosztályba sorolását, ezért az OEP főigazgatójának véleménye szerint az lenne ilyen esetben a helyes, ha jegyző újból I. fokú szakvéleményt kérne II. fokú vizsgálat helyett.)

1996. november 18-ra, majd december 9-re újból behívták az igénylőt a Budapesti II. fokú orvosi bizottsághoz, tekintettel arra, hogy az első hívásra nem jelent meg.

Csak 1996. december 2-án érkezett  a panaszos levele, anyja 1996. július 19-én bekövetkezett elhunytáról.

Erről 1996. december 9-én küldött értesítést a II. fokú orvosi bizottság a Pest Megyei Közigazgatási Hivatalnak.

A vizsgálat megállapításai:

Az Alkotmány 2.§ (1) bekezdése kimondja, hogy " A Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam." A jogállamiság egyik tartalmi eleme  a jogbiztonság. A jogbiztonság megköveteli a normák egyértelműségét, és az egyes jogintézmények kiszámíthatóságát. Ezért alapvetők a jogbiztonság szempontjából az eljárási garanciák. A jogintézmények csak akkor működhetnek alkotmányosan, ha az intézmények az eljárási normákat betartják.

A vizsgálat megállapításai szerint az eljáró hatóságok az ügyben megtették a hatáskörükbe tartozó intézkedéseket, a kérelmező különböző jogcímű ellátásokra vonatkozó igényeit megvizsgálták, az eljárás elhúzódása semmiképpen sem olyan fokú, ami alkotmányos visszásságot okozna.

Alkotmányos visszásság hiányában a ügy további vizsgálatát a törvény kizárja.

Budapest, 1998. január 14.

Dr. Polt Péter