OBH 6753/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr.Déry Kinga

A eljárás megindulása
	A panaszos az Országgyűlési Biztos Hivatalához fordult beadványával, melyben két eljárást sérelmezett:
1. Az panaszos-apa 1996. január 22. napján kelt levelében a gyermeke iskolájához, a budapesti Batthyány Lajos Általános Iskola igazgatójához fordult és gyermeke tanulmányi előmenetelére, valamint személyiségére vonatkozóan tett fel négy kérdést. Az igazgató több alkalommal nem vagy nem kielégítően válaszolt a feltett kérdésekre.
a) A panaszos sérelmezte az iskola eljárását.
b) Ugyancsak sérelem tárgyát képezte az is, hogy a panaszos az iskola eljárása ellen a kerületi jegyzőhöz és 
c) az iskolaszékhez fordult, azonban e szervek hatáskör hiányára hivatkozva elutasították kérését és nem voltak segítségére. 
2. A panaszos sérelmezte továbbá
a) a Budapesti II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatala Családvédelmi Osztályának majd a Budapesti II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatala Szociális és Gyermekvédelmi Irodájának,
b) és a Budapesti II. Kerületi Gyámhivatal (mint gyámhatóságok) eljárásait, melyek során az érintett szervek - a panaszos szerint - nem tettek semmit  a válást követően az anyánál elhelyezett gyermekkel való - bíróság által megítélt - kapcsolattartás végrehajtása érdekében. 
	Az ügyben az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való jog és az 57.§ (5) bekezdésében rögzített jogorvoslathoz való jog sérelmének gyanúja miatt az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16.§ (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam.
	A vizsgálat során a sérelmezett kérdésekben a Budapest Főváros II. Kerületi Polgármesteri Hivatalához, majd a Budapest Főváros Közigazgatási Hivatala Gyámhivatalához fordultam. A kért tájékoztatást a két hatóság maradéktalanul a rendelkezésemre bocsátotta.

A megállapított tényállás
	1. A panaszos a Budapesti Batthyány Lajos Általános Iskola igazgatójához intézett kérdéseinek megválaszolatlanul hagyása tárgyában benyújtott panasz
	A panaszos házasságát a Budai Központi Kerületi Bíróság 1990-ben a 7.P.II.33.880/1990/32. számú ítéletével felbontotta és a házasságból született gyermeket az anya gondozásában helyezte el. Az apa az ítélet ellen fellebbezett és kérte annak részbeni megváltoztatásául a gyermek nála való elhelyezését. A Fővárosi Bíróság, mint másodfokú bíróság a fellebbezést nem tartotta alaposnak és az első fokú ítéletet helybenhagyta az 1992. december 2. napján kelt, 50.Pf.24.272/1992/12. számú ítéletével.
	A gyermekelhelyezés megváltoztatása iránt az apa által indított újabb eljárás során a panaszos-apa számára felvetődtek olyan kérdések, melyek megválaszolásához szükségesnek tartotta a gyermek iskolája igazgatójának véleményét. A kérdések megválaszolása  a panaszos szerint  befolyásolhatta volna a bírósági döntést. Ezért a panaszos  1996. január 4. és 1996. január 22. napján kelt leveleiben négy kérdés megválaszolására kérte fel az iskola igazgatóját. A panaszos 1996. november 4. napján kelt, az iskola igazgatójához címzett levelében foglaltak az alábbi kérdéseket tartalmazták: 1. Igaz-e az, hogy magántanulóként vizsgázó gyereknek akkor is csak 2-es, 3-as osztályzatokat adhatnak, ha jól felkészült? Ha ez igaz, akkor ez központi utasítás, vagy helyi iskolai szokás? Ha K. jól felkészült volt, miért adtak neki két tantárgyból 2-est, egyből pedig 3-ast, miért nem mindenből 3-ast, hiszen azt adhattak volna? A 3. osztályban /akkor már rendesen iskolába járt/ 1993. szept. 23-án a hangos olvasás értékelésekor /2.mell./ miért kapott minden szempontból /a hangerőt kivéve/ legrosszabb minősítést? Még mindig meg volt bélyegezve? Ez a megbélyegzés meddig tartott? A 3. osztályos ellenőrzőjében miért vannak tömegével ilyen bejegyzések:"Nincs kész a házi feladat!","Hiányos a felszerelése!"? Miért kapott 1-eseket és 2-eseket? Még a megbélyegzés tartott, vagy a magántanulóként jól felkészült gyerek Sz.L.-né keze alatt romlott le? (...) Hogy van ez? Ha igaz, amit Sz.L.-né a bíróságnak mondott, felvilágosították-e az anyát, amikor valótlan állítással /a Nevelési Tanácsadóra hivatkozva/, jogszabálysértően felmentették a gyermeket az iskolábajárás kötelezettsége alól /a felmentési határozat és a Nevelési Tanácsadó levele az Önök birtokában van/, hogy magántanulóként csak 2-es, 3-as osztályzatokat kaphat? Ezt a felvilágosítást meg kellett volna adni, különös tekintettel arra, hogy a gyermeknek az iskolából való kivétele előtt két hónappal kelt bírósági ítéletben az áll, hogy a gyermek az iskolában /akkor még Attila úti iskolában/ jól halad! Nem értem azt sem, hogy "az egész éves anyagot nem lehetett áttekinteni egy ilyen vizsga alatt". (...) Másik kérdéscsoport lehet: Miért kapott piros pontokat, rengeteg dicsérő bejegyzést a füzeteibe K., amikor velem tanult? Véletlen egybeesés ez, vagy velem kivételezett Sz.L.-né és az 5.osztályban nagyon rövid idő alatt már többszörösen a többi tanítónő, akikkel soha nem is találkoztam? /A K. ellenőrzőjéből, füzeteiből készült másolatok gyűjteményét be tudom önnek újból mutatni./ Csupa-csupa képtelen kérdés! De ezek egyenesen következnek Sz.L.-nénak a bíróság előtt tett tanúvallomásából.
2. A tanúvallomás másik fájdalmas pontja, hogy Sz.L.-né nem kívánt arra a kérdésre válaszolni, hogy K.-nek az osztálytársaival keletkezett konfliktusai a személyiségéből erednek-e, vagy szerencsétlen előéletének a következményei. Egy pedagógus két év alatt nem ismeri meg, hogy mi lakozik a tanítványában? Különösen Sz.L.-né, aki meggyőződésem szerint egészen kiváló pedagógus, mélyen érző, a gyerekeket nagyon szerető ember! Ő ne tudná, hogy nem lehet agresszív személyiségű az a gyermek, aki közlékeny, közvetlen, megfogja a tanítónője kezét, hozzá bújik, minden alkalmat megragad, hogy a közelében maradjon /idézetek a Sz.L.-né által 1993. szept. 8-án írt pedagógiai szakvéleményből./ Hová lett K. agresszív személyisége, amikor végre egyetlen barátnőt /Judit/ talált, és ez meggátolta a további konfliktus-helyzeteket? Ki érti mindezt? (...) A jelen levelemben felvetett kérdéseket tisztáznom kell. (...) Kérem mielőbbi értesítését. 
	A panaszos 1996. január 22. napján kelt, az iskola igazgatójához címzett levele az alábbiakat tartalmazza: " (...) 1996. jan.4-én kelt levelemben tájékoztattam Önt Sz.L.-nénak a bíróság előtt tett tanúvallomásával kapcsolatos problémáimról. Ehhez csatlakozva kérem Önt, hogy az alább megfogalmazott kérdésekre szíveskedjék válaszolni annak tisztázása érdekében, hogy a Sz.L.-né által elmondottak a tanítónő, vagy az iskola véleményét tükrözik-e.
1. Sz.L.-né az alábbiakat mondta (...) "...a gyermek készült, de mi csak 2-es, 3-as jegyeket tudtunk osztályozni, de ez azért volt, mert tulajdonképpen a gyerek magántanuló volt, tehát ő nem vett részt az iskolai foglalkozásokon. Így egy egész éves anyagot nem lehetett áttekinteni egy ilyen vizsga alatt. Ezért került sor ilyen osztályzat adásra." Kérdésem: Van ilyen előírás vagy utasítás? (...) 
2. Sz.L.-né nem kívánt arra a kérdésre válaszolni, hogy az agresszivitás K. személyiségi vonása-e. K. most már két és fél éve az Önök iskolájának tanulója. A többi pedagógus agresszív személyiségűnek ismerte meg? (...). 1996. jan.4-én kelt levelemben említettem, hogy a bíróságon történtek miatt több, előre megfogalmazott kérdésemet már nem tettem fel Sz.L.-nénak. Kérem, szíveskedjenek ezek közül kettőre válaszolni.
3. Az iskola pedagógusainak fel kell-e ismerniük a tanulónál a dyslexiára utaló jeleket, és ha ilyet tapasztalnak, logopédiai vizsgálatra kell-e küldeniük? K.-nél felismertek-e ilyen jeleket, és küldték-e logopédiai vizsgálatra?
4. Megfelel-e a valóságnak, hogy K. füzeteiből megállapították, hogy többször, ismételten kiemelkedően, a tanítónők külön dicséretét kiérdemelve teljesítetett, amikor az én felügyeletem alatt tanult, és ezért a gyermek érdekében az igazgató úr megkérte az anyát, hogy tegye lehetővé, hogy én is foglalkozhassam K. tanulásával?
	A kérdések a gyermek tanulmányi előmenetelére, személyiségére, és az iskola osztályozási gyakorlatára vonatkoztak. Az iskola nevében az igazgatóhelyettes 1996. január 29. napján kelt válaszlevelében a négy kérdésre a következőképpen válaszolt: "(...) 1996. jan. 22-én kelt levelére az alábbiakat válaszolom: Az iskola pedagógusainak fel kell ismerniük a tanuló dyslexiáját, de mivel K. az első osztályt nem nálunk végezte, ezért a logopédiai vizsgálatra utalása a másik iskoláját érintette. Az Igazgató úr az Édesanyával elbeszélgetve megkérte őt, hogy Ön is foglalkozzon a gyermekkel. Az iskola meglátása, hogy a gyermeknek mindkét szülőre szüksége van a jó tanulmányi eredmény elérése érdekében." 
	A panaszos 1996. február 16. napján kelt levelével a Budapest I. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatalához, a jegyzőhöz írt levelében sérelmezte, hogy az iskola nem válaszolt minden kérdésére. A Budapest Főváros I. Kerületi Önkormányzat megbízott jegyzője az 1996. február 19. napján kelt levelében a következőkről tájékoztatta a panaszost: 
" (...) Megállapítom, hogy a levélben jelzett probléma rendezésére nem a hivatal feladata, az Ön panasza közvetlenül egy intézményen belüli hiányosságra vonatkozik. Mivel az intézmény felelős vezetője az igazgató, az intézményi önállóságot kívülről adott utasításokkal nem lehet megsérteni. A problémák tisztázására kérem, - a hivatal helyett - forduljon bizalommal a fent nevezett iskola igazgatójához."
	A panaszos 1996. február 26. napján ismét levelet írt a Budapest Főváros I. Kerületi Önkormányzata Polgármesteri Hivatalához, melyben a jegyző korábbi válaszlevelében foglaltakat kifogásolta. A polgármesteri hivatal megbízott jegyzője 1996. március 13. napján kelt levelében a következőkről tájékoztatta a panaszost: „Az 1996. február 16-i levelében kifogást emelt a korábbi levelére írt válaszom ellen. Az Ön értelmezése szerint a közoktatási intézmények törvényességi ellenőrzésébe beletartozik az is, hogy tételes válaszadásra kötelezzem a Batthyány Lajos általános iskola igazgatóját. Az intézmény vezetésétől kapott tájékoztatás szerint minden esetben törekedtek az együttműködésre a gyermek érdekében, ennek folytatására hívtam fel az igazgató figyelmét. Megállapítottam, hogy gyermeke ügyében az intézményvezető eddigi törvénysértést nem követett el, ezért külön jegyzői intézkedés megtételét nem tartottam szükségesnek.”
	A panaszos 1996. március 25. napján kelt levelében ismét a polgármesteri hivatalhoz fordult kifogásolva a válaszlevélben foglaltakat és érdeklődve a jegyző által írtak ellen való fellebbezési vagy panaszfórum felől. 1996. május 2. napján kelt, és a polgármesteri hivatalhoz címzett levelében a panaszos sérelmezte, hogy az önkormányzat polgármesteri hivatala nem válaszolt korábbi levelére. Mivel választ e levelére sem kapott, a panaszos személyesen jelent meg a polgármesteri hivatalban, ahol a polgármesterhelyettessel beszélt, aki ígéretet tett arra, hogy megbeszéli az ügyet az új jegyzővel. 1996. május 22. napján a panaszos, az iskola igazgatója, a jegyző és a polgármesteri hivatal közoktatási osztályának egy munkatársa egy közös megbeszélésen vettek részt, melynek eredményeképpen a jegyző 1996. május 30. napján kelt levelében felkérte az iskola igazgatóját arra, hogy készítsen (a panaszos) gyermekéről, F.K.-ról egy részletes jellemzést, amely kitér a gyermek eddigi és lehetséges további tanulmányi előmenetelére is. A jegyző levelében a következőket írta: " (...) F.L. szülő (...) ismételt panaszos levele nyomán hivatalomban a szülő és az igazgató úr részvételével megbeszélést folytattunk. A megbeszélésen elhangzottak értelmében kérem a T. Igazgató urat, hogy F.L. részére - figyelemmel az 1996. január 22-én kelt, Igazgató úrhoz intézett levelében megfogalmazott kérdésekre - készítsen gyermekéről, F.K.-ról egy részletes jellemzést, amely kitér a gyermek eddigi és lehetséges további tanulmányi előmenetelére is."
	Tekintettel arra, hogy az iskola igazgatója a jegyző felkérésének nem tett eleget, a panaszos 1996. június 24. napján ismét levelet írt a polgármesteri hivatalhoz, jelezve az iskola igazgatójának mulasztását. Időközben, 1996. június 21-i dátummal a panaszos kézhezvette az iskola igazgatójának levelét, mely a következőket tartalmazta: " (...) J.F. jegyző úrral folytatott megbeszélésünkön elhangzottak alapján jellemzést készítettünk K. lányáról, melyben kitérünk eddigi és lehetséges további tanulmányi előmenetelére. K. ebben az évben lépett a felső tagozatba. Ez minden gyermek számára nehézségeket jelent, de úgy érzem, K. számára nem okozott nagy törést tanulmányaiban. Az osztályban jó kapcsolatokat tart fenn a gyerekekkel, igazából egy barátnője van. Részt vesz az osztály minden programján, szívesen segít mindenkinek. Megjelenése mindig tiszta, ápolt. Viselkedése csendes, rendkívül udvarias, nagyon tisztelettudó. Szívesen megnyilatkozik tanárainak, mesél magáról, hétvégéiről. Nagyon szerény, de igyekvő és szorgalmas. Munkatempója, beszéde lassú, sok hibával olvas. Figyelme elkalandozó. Sokat jelentkezik az órákon, de kicsit izgulós. Mély érzésű és szeretetet igénylő gyermek. Mozgása nagyon jó, szívesen és lelkesen tornázik. Délutánonként judo edzésre jár. Az osztály gazdasági felelőse, megbízhatóan bánik osztálytársai pénzével. Az 5. osztály év végén tanulmányi eredménye 4 egészes átlagot ért el, közepes képességű matematikából és nyelvtanból, jó eredményeket ért el irodalomból, angol nyelvből és környezetismeretből, jeles eredményt ért el technikából, énekből, testnevelésből. A jövő évre nézve feltétlenül javítani kell az önálló tanulását, szorgalma meg van hozzá, de meg kell tanítani tanulni. Javasoljuk a tanulószoba igénybevételét a következő évben, de otthon további segítséget igényel, hogy a jó eredményt jövőre is elérje."
	A panaszos a levél kézhezvételét követően 1996. június 26-i keltezéssel ismét levelet írt a jegyzőnek, melyhez csatoltan megküldte az iskolaigazgató levelét és kérte a jegyző mielőbbi intézkedését annak érdekében, hogy az általa eredetileg feltett kérdésekre az iskolától választ kapjon, mindezek mellett pedig bejelentkezett a jegyző fogadóórájára. A jegyző - a panaszos szerint - ígéretet tett arra, hogy „tesz még egy kört” az igazgatónál. A panaszos 1996. július 26. napján kelt levelében ismételten kérte a jegyző intézkedését és határozathozatalát. A jegyző 1996. augusztus 26. napján az iskola igazgatójához írt levelében felkérte az iskola igazgatóját, hogy a panaszos szülő jogainak érvényesülése érdekében a közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény 14.§ /1/ bekezdésében foglaltaknak megfelelően járjon el. Ugyanezen a napon a jegyző a panaszosnak írt levelében a következőket írta: „ A hivatalban 1996. május 22-én megtartott megbeszélés alapján írásban arra kértem az igazgató urat, hogy „...készítsen F.K. egy részletes jellemzést, amely kitér a gyermek eddigi és lehetséges további tanulmányi előmenetelére is.”...Az igazgató úr a kislányáról készített részletes jellemzésével eleget tett a levelemben foglaltaknak és jóhiszeműen azt vélte, hogy ezzel az ügy lezárult. Az azóta eltelt időszakban azonban kiderült, hogy az igazgató úr válaszlevelét elégtelennek tartja, s a kérdés jogi rendezését a fenntartótól várja. Tájékoztatom, hogy a közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. tv. 102.§.2/c, a 104.§. 1/a és 2. pontjaiban biztosított jogkörömnél fogva - a rendelkezésemre álló eszközök segítségével - megvizsgáltam az iskola intézkedését és megállapítottam, hogy az intézmény a jogszabályokban előírtak szerint törvényesen működik. A döntéshozatal jogszerűségének vizsgálatára azért nincs módom, mert az iskola a gyermekével  kapcsolatban semmilyen döntést nem hozott. Ennek következtében nincs jogi lehetőségem arra, hogy az iskola igazgatóját új döntés meghozatalára utasítsam.” 
	A panaszos 1996. szeptember 2. napján kelt, a jegyzőhöz címzett levelében csalódottságát és ellenvéleményét fejezte ki, és továbbra is kérte a jegyzőtől a fellebbviteli fórum megjelölését. 1996. október 7. napján kelt levelében a panaszos tájékoztatta a jegyzőt, hogy 1996. szeptember 20-i keltezéssel választ kapott az iskola igazgatójától az 1996. január 22. napján feltett négy, a gyermek személyiségével, tanulmányi előmenetelével, az iskola gyakorlatával összefüggő kérdéseire. A hivatkozott, 1996. szeptember 20. napján kelt levél a következőket tartalmazta:
" (...) Ismételt kérésére szeretnék válaszolni az 1996.01.22-én megfogalmazott 4 kérdésére.
1. A tanuló munkájának értékelése a tanítást végző vagy vizsgáztató tanítók, tanárok szuverén joga. Az iskola vezetése az érdemjegyek kialakításába nem szól, nem szólhat bele.
2. F.K. magatartására irányuló kérdésére részletesen válaszoltam az 1996. 06. 21-én kelt levelemben.
3. A Batthyány Lajos Általános Iskolában az első osztályos tanulók a beiratkozást követően komplex szűrővizsgálaton vesznek részt. Ez a vizsgálat mutatja ki a dyslexiás gyerekeket. K. a 2. osztály elvégzése után érkezett hozzánk, erre az időpontra már ki kellett derülnie a rendellenességnek.
4. F.K. teljesítménye a kérdéses időszakban hullámzó volt, az iskola vezetésének az az álláspontja, hogy a legjobb teljesítményt akkor tudja nyújtani, ha mindkét szülő foglalkozik vele, segíti a tanulásban."
	A feltett kérdésekre az iskola igazgatója által írt válaszlevéllel kapcsolatban a panaszos az iskola igazgatójához fordult a következőkkel: " (...) Az 1996. 09.20-án kelt levelében, nyolc hónapos értelmetlen levelezgetés és nagyon sok ember fölösleges foglalkoztatása után, végre választ kaptam az 1996.01.22-én feltett kérdéseimre. Mit is válaszol nekem ebben a levelében?
1. Az iskola vezetése nem szól, és nem szólhat bele abba, hogy a vizsgáztatók maguk megállapítják, hogy a gyermek jól felkészült, de valamilyen ok miatt a jól felkészült tanulónak  tudatosan rossz jegyet adnak. Az iskola vezetése ezt nemcsak pedagógiailag elfogadható módszernek tartja, hanem ebben még részt is vesz, hiszen a vizsgát B.E. igazgatóhelyettes asszony vezeti. Gondolom ön is tisztában van azzal, hogy itt nem arról van szó, hogy énszerintem a gyermek így vizsgázott, és olyan osztályzatot kapott, hanem arról, hogy a vizsgáztatók megállapították, hogy a gyermek jól felelt, de szándékosan rossz jegyet adtak neki. Kérdés, hogy ez pedagógiai módszernek elfogadható-e, milyen hatással van a gyermekre, elősegíti-e a tanulását, és az iskola vezetése megengedheti-e ezt?
2. Az 1996.06.21-én kelt jellemzésében ön a gyermek személyiségéről, magatartásáról, osztálytársaihoz való viszonyáról nagyon sok szépet írt, olyanokat, amik bármely tanulónak becsületére válhatnak. Az ön által is ismert, 1995.12.12-én kelt bírósági jegyzőkönyv tanúsága szerint Sz.L.-né a bíróságon tanúként többek között a következőket mondta:"...és ekkor tapasztaltam azt, hogy K. agresszív. Ez úgy jelentkezik, hogy először karmolt, vagy ami a keze ügyében volt, azt odavágta a gyerekekhez. De természetesen ő is ugyanúgy kapott ütlegeléseket a társaitól." Hát ez már nem válik becsületére egy tanulónak sem! Arra kérdésre, hogy a gyermek személyiségéből, vagy a szerencsétlen előéletéből következik-e az, hogy az osztálytársaival konfliktusokba keveredett, Sz.L.-né nem kívánt válaszolni. Nyilvánvaló, hogy az ön által a gyermekről adott jellemzés és a Sz.L.-né által elmondottak egyszerre nem lehetnek igazak. Kérdés, hogy melyik az igaz? 

3. Az ön iskolája a más iskolából jött harmadik osztályos gyermekek esetleges dyslexis-problémájára már nem is figyel oda, annyira nem, hogy még azt sem tudják megmondani, hogy foglalkoztak-e a gyermek ilyen problémájával-igen, vagy nem? Újabb kérdés: Megteheti ezt egy iskola?
4. F.K. teljesítménye a kérdéses időszakban olyannyira hullámzó volt, hogy 1-es, 2-es osztályzatok, sok-sok hiányjel mellett 5-ösök, csillagos 5-ösök voltak a füzeteiben és az ellenőrzőjében, valamint ilyen bejegyzések a tanítónők részéről: "Rengeteget dolgoztál, K.! Megdicsérlek! Kata néni""Örvendek! Szép, gondos munka!""Szép. Nagyon szép!"Aztán ilyen bejegyzés is van:"Kedves Apuka! Igen sokat gyakorolnak K.-vel. Bízom benne, hogy közös munkájuknak szép eredménye lesz! További jó munkát kívánok mindkettőjüknek!" Megint egy kérdés: Megteheti-e egy iskola, hogy nem kíváncsi arra, hogy egy gyermeknek miért ilyen "hullámzó" a teljesítménye? Nem kötelessége-e az okokat kideríteni, különösen akkor, ha ehhez nem is kell olyan nagy erőfeszítés? (...) Jónéhány kérdés felmerül tehát az ön válaszával kapcsolatban, amelyek az iskola vezetését, pedagógiai elveit érintik. Ezeket a kérdéseket viszont már nem önnek teszem fel, pusztán tájékoztattam önt ezekről." 
	Az iskola igazgatójának válaszlevelével kapcsolatban a panaszos a Budapest Főváros I.Kerületi Önkormányzat jegyzőjéhez is fordult az alábbiakkal: "A Batthyány Lajos Általános Iskola Igazgatójával és gyermekemmel, F.K.-val kapcsolatos ügyben azt ígértem, hogy addig fordulok Önhöz, amíg választ nem kapok a kérdéseimre, mivel addig Ön az illetékes. Most bejelentem, hogy nyolc hónapos szégyenletes herce-hurca után végre választ kaptam azokra a kérdésekre, amiket feltettem. Úgy vélem, a fejleményről tájékoztatnom kell Önt egyrészt azért, mert Önnek szerepe volt az ügyben, másrészt azért, mert a Batthyány Lajos Általános Iskola fenntartója az I. ker. Önkormányzat, így az iskola vezetésének és pedagógiai elveinek színvonala az Önkormányzatot kell, hogy érdekelje. Ezekkel a kérdésekkel kapcsolatban pedig nekem komoly problémáim vannak, ami másokat is érint. Mindaz, ami az én gyermekemmel történt, más gyermekkel is megtörténhet, hiszen az igazgató úr a négy kérdés közül kettőre (1. és 3. kérdés) a válaszát elvi szinten fogalmazta meg, a másik két kérdés pedig gyermekem, de ugyanúgy lehet bármely más gyermek, fejlődésének figyelemmel kísérésével, gondozásával kapcsolatos. A kérdést, hogy az igazgató úr általam kifogásolt elvei és gyakorlata helyes-e, vagy sem, máshol fogom feltenni, de talán az Önkormányzatnak is van erről véleménye. A kifogásaimat az igazgató úrnak megírtam, a levél másolatát Önnek mellékelem. Ugyancsak mellékelem az igazgató úr nekem írt válaszának másolatát."
	Vizsgálatom részeként 1996. november 11. napján a Budapest Főváros I. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatalából a jegyzőtől kapott tájékoztatás szerint a szülő továbbra sem tekinti érdemi válasznak azt a tájékoztatást, amelyet kérdéseire az iskola igazgatója adott, és kéri az önkormányzat véleményét az ügyben. A jegyző véleménye szerint:
"Az ügyben keletkezett iratokból is kitűnik, hogy a szülő közel 1 éve állandó levelezést folytat az iskolával, illetve hivatalommal, melyben sérelmezi, hogy a Batthyány Lajos Általános Iskola korlátozza szülői jogának érvényesülését, az iskolavezetés gyakorlatát törvénysértőnek tartja. Véleményem szerint az ügyben jogkorlátozásról nem beszélhetünk. Az elmúlt időszakban arra törekedtem, hogy az iskola intézményi autonómiája, a gyermek és a szülő joga egyaránt érvényesülhessen, egymás korlátozása nélkül. Ennek érdekében F.L. szülővel többször folytattam megbeszélést, sajnos sem az, sem a beadványaira adott írásos válaszom nem járt eredménnyel. A szülő továbbra sem tekinti érdemi válasznak azt a tájékoztatást, amelyet kérdéseire az iskola igazgatója adott."
	Időközben a panaszos telefonon felkereste az iskolaszék elnökét, akit arra kért, hogy bírják rá az iskola igazgatóját arra, hogy válaszoljon a kérdéseire. Az iskolaszék keltezés nélküli - a panaszos által 1996. április 29. napján átvett - határozata szerint: „F.L. kérdéseire a válaszadás nem tartozik az Iskolaszék hatáskörébe, az kizárólag a gyermeket oktató szakemberek, közvetlen oktatók feladata.” A panaszos az 1996. április 29. napján kelt, az iskolaszék elnökéhez címzett levelében sérelmezte, hogy az iskolaszék nem nyújt segítséget számára az iskolaigazgató által megválaszolatlanul hagyott kérdések megválaszolásában, ezért írásban is megismételte korábbi szóbeli kérelmét. 1999. május 6. napján kelt levelében az iskolaszék elnöke a panaszossal a következőket közölte: „(...) Ön a gyermeke személyiségével, tanulmányi előmenetelével kapcsolatosan fogalmazott meg kérdéseket az iskola igazgatója felé. Kérdéseire az iskola helyettes vezetőjétől kapott választ, amely ugyanúgy minősül, mintha az igazgató adta volna azt. Az, hogy Ön ezt nem tartotta kielégítőnek nem jelentheti azt, hogy e problémával a továbbiakban az Iskolaszéknek kellene foglalkozni. Az iskolaszéknek egyébként sincs olyan jogszabályban biztosított joga, hogy az intézmény vezetőjét bármilyen kérdésben is utasítsa. Az Ön által kiválasztott jogszabályhelyek az intézmény általános működésével kapcsolatos jogosítványokat tartalmazzák, az ezzel összefüggésben hozott döntések, intézkedések ellen benyújtott kérelmekkel kapcsolatban. Mivel az Ön által felhozottak ebben a relációban nem minősíthetők döntésnek illetve intézkedésnek, ezért azzal érdemben, mint Iskolaszék a továbbiakban nem is tudunk foglalkozni. ”

2. A gyámhatóságoknak a panaszos és gyermeke közötti kapcsolattartás végrehajtása tárgyában elmulasztott intézkedései miatt benyújtott panasz

	A panaszos házasságát a Budai Központi Kerületi Bíróság 1990-ben a 7.P.II.33.880/1990/32. számú ítéletével felbontotta, a házasságból született gyermeket pedig az anya gondozásában helyezte el, és részletesen szabályozta az apa és a kiskorú gyermek közötti kapcsolattartás rendjét. Az apa az ítélet ellen fellebbezett és kérte annak részbeni megváltoztatását és a gyermek nála való elhelyezését. A Fővárosi Bíróság, mint másodfokú bíróság az 1992. december 3. napján kelt, 50.Pf.24.272/1992/12. számú ítéletével az első fokú bíróság ítéletét helybenhagyta, a fellebbezést elutasította. A panaszos 1993. február 22. napján kelt, a Budapest Főváros II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatalához benyújtott beadványában jelezte a gyámhatóságnak, hogy a gyermek anyja akadályozza őt a gyermekkel való kapcsolattartásban, illetve hogy az anya az apa tudta nélkül kivette a gyermeket az iskolából. 1993. március 3.-án kelt levelében a panaszos jelezte a polgármesteri hivatal gyámhatóságnak, hogy gyermeke egész napokat tölt otthon egyedül, az édesanyja felügyelete nélkül. 1993. március 9. napján a Budapest II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatal Családvédelmi Osztálya (a továbbiakban: gyámhatóság), mint első fokú gyámhatóság a gyermek anyjának meghallgatásra idézést küldött, melyre 1993. március 24. napján az édesanya megjelent. A gyámhatósági előadó az édesanya meghallgatásáról szóló  jegyzőkönyvben megállapította, hogy "Idézésemre Hatóságunkon megjelent F.-né B.É.. A vele való beszélgetésből kiderült, hogy valóban nem volt más választása a kislány érdekében csak az, hogy magántanuló legyen és így az eddigi lemaradását be tudja hozni. Megállapodtunk abban, hogy a gyerek korábbi vizsgálatait, az orvosok és pszichológusok megállapításait az édesanya részletesen leírva beadja. Megállapodtunk továbbá abban, hogy a Gyámhatóság felveszi a kapcsolatot a Batthyány u. Ált. Isk. igazgatójával egyrészt a pedagógiai szakvélemény kérés miatt, másrészt azért, hogy a gyerek azokon a napokon bejárhasson az iskolába, amikor nem megy a magántanárhoz. Beszélgetésünkből megállapítottam, hogy a gyerek semmiféle életveszélynek nincs kitéve és a vele kapcsolatos ügyintézést az édesanyával együtt folytatni fogjuk.”
	A panaszos 1993. április 3.-i keltezéssel a gyámhatósághoz benyújtott levelében, és az 1993. április 27. napján kelt, a gyámhatósághoz benyújtott, a Köztársasági Megbízotthoz címzett levelében sérelmezte a korábban benyújtott sérelmei ügyében a gyámhatósági intézkedés elmaradását.

	A Köztársasági Megbízott Hivatala 1993. június 14. napi keltezéssel a Budapesti II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatalához átiratában a következőkkel fordult: "F.L. kiskorú F.K. ügyében bejelentést tett a másodfokú gyámhatóságon. Kérem, hogy az anya állandó bejelentett lakóhelyének közlése mellett az ügyben keletkezett iratokat szíveskedjék részemre megküldeni".

	 Időközben, 1993. május 25. napján a panaszos átvette a gyámhatóság - 1993. május 20. napján kelt - levelét, melyben az ügy előadója arról tájékoztatta, hogy az anyával történt többszöri beszélgetésből azt állapította meg, hogy a gyermek semmiféle veszélynek nincs kitéve, a levél keletkezésének idején is tanul. 1993. május 21. napján a gyámhatósági előadó a gyermek iskolájához, a Batthyány Lajos Általános Iskolához intézett levelében felkérte az iskola igazgatóját arra, hogy az iskola a gyermekről pedagógiai szakvéleményt készítsen és tájékoztassa a gyámhatóságot arról, ha a szülők viszálykodásából bármi tapasztalható lenne az iskolában is. 1993. május 26. napján kelt levelében a panaszos a gyámhatóság eljárása kapcsán sérelmezte, hogy gyermeke sorsa és a vele való kapcsolattartás tárgyában az ügy előadója kizárólag az anyát hallgatta meg, és hiányolta a szélesebb körű tájékozódást. A panaszos kérte továbbá a gyermek iskolalátogatás alóli felmentéséről szóló határozat másolati példányának megküldését. A gyámhatóság előadója 1993. június 28. napján kelt levelében tájékoztatta a panaszost, hogy a pedagógiai szakvéleményt az iskolától megkérte, és a felmentő határozatot utólag be fogja szerezni. A gyámhatósági előadó 1993. június 28-án kelt levelében a gyermek anyjához fordult és kérte tőle a hivatkozott, felmentésről szóló határozat másolati példányát, illetve a gyermek vizsgaeredményéről szóló dokumentáció másolati példányának megküldését, vagy a vizsgaidőpont közlését. Ugyanezen a napon a gyámhatóság előadója a gyermek iskolájának igazgatójához fordult megsürgetve a pedagógiai szakvéleményt. A panaszos 1993. július 5. napján a gyámhatóságtól ismételten kérte a felmentő határozat másolati példányának megküldését. A gyámhatósági ügy előadója 1993. július 8. napján kelt levelében tájékoztatta  panaszost arról, hogy a felmentő határozatot a gyermek édesanyjától és a gyermek iskolájának igazgatójától is kérte (eredménytelenül), kézhezvétel után fénymásolatukat postázni fogja a panaszosnak. 1993. augusztus 16. napján a panaszos a kerületi gyámhatóságon személyesen jelent meg és addigi beadványaira intézkedést sürgetett a gyermekkel való kapcsolattartásának végrehajtása és a gyermek veszélyeztetettsége miatt. 1993. szeptember 8. napján a Batthyány Lajos Általános Iskola igazgatója a gyámhatóság részére megküldte a gyermekről szóló pedagógiai szakvéleményt, és egyúttal tájékoztatta a gyámhatóságot arról, hogy a gyermek felmentési határozata az iskola irattárában van elhelyezve, szükség esetén megtekinthető. A panaszos a polgármesteri hivatal jegyzőjéhez címzett 1993. szeptember 8. napján kelt levelében sérelmezte, hogy az első fokú gyámhatóság ügyében nem intézkedik, illetve azt, hogy a köztársasági megbízottnak címzett, a gyámhatósághoz benyújtott levelét a gyámhatóság a köztársasági megbízotthoz nem terjesztette fel. Levelében a panaszos szerint "... Jellemző eljárására (a gyámhatósági előadónak), hogy amikor tájékozatlanságom miatt "felügyeleti szervnek" ill. "II. kerületi Köztársasági megbízottnak" címeztem beadványaimat, azokat nem továbbította, és föl sem világosított." 1993. szeptember 15. napján kelt leveléhez mellékelten az első fokú gyámhatóság megküldte a panaszosnak a gyermeke év végi bizonyítványának másolati példányát és tájékoztatta őt arról, hogy az iskolalátogatás alóli felmentésről szóló határozat az iskolában megtekinthető. A levélben a gyámügyi előadó továbbá a bizonyítványra és a pedagógiai véleményre alapozva megállapította, hogy a gyermek tankötelezettségének betartásában semmiféle mulasztás nem történt, továbbá, hogy telefonon felhívta a gyermek anyjának figyelmét arra, hogy a bírósági ítélet előírásai alapján kell a kapcsolattartás rendjét betartani. 1993. október 7-i keltezéssel a polgármesteri hivatal jegyzője írásban válaszolt a panaszos 1993. szeptember 8. napján kelt beadványára. A jegyző arról tájékoztatta a panaszost, hogy " Cs.H. (az első fokú gyámhatóság előadója) folyamatosan beszámolt a Köztársasági Megbízott Hivatalában Dr.L.-né Dr.K.É.-nak (a másodfokú gyámhatóság előadójának) az ön beadványairól és a saját intézkedéseiről, ezért nem kellett az iratanyagot felküldenie." Levelében a jegyző kitért továbbá arra is, hogy a felmentési határozat az iskolában megtekinthető, illetve, hogy a panaszügyek kivizsgálásának módszerét - amennyiben az ügy intézése érdekében történik - az ügyintézők választják meg. Az apának a  gyermek iskolájával kapcsolatos aggodalmát a jegyző levelében "túlhaladottnak" és "nem megalapozottnak" minősítette, utalva a gyermek év végi bizonyítványára és a pedagógiai szakvéleményre. 1994. január 5. napján idézésre az első fokú gyámhatóságon megjelent a gyermek édesanyja, aki elmondta, hogy a gyermek 1993. szeptember óta ismét iskolába jár és az ő érdekében a jövőben folyamatosan szeretne együttműködni a gyámhatósággal. A panaszos 1993. október  27. napján a Fővárosi Köztársasági Megbízott Hivatalához érkezett beadványa nyomán a köztársasági megbízott hivatala 1994. január 12. napján kelt átiratával arra hívta fel a gyámhatóság figyelmét, hogy döntsön határozattal a panaszos által a múlt év során előterjesztett kérelmek tárgyában, illetve arra, hogy a tett intézkedésekről haladéktalanul értesítse a másodfokú hatóságot (tekintettel arra, hogy legutóbbi megkeresése óta egy év telt el). 1994. február 21. napján a Budapesti II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatala Szociális és Gyermekvédelmi Irodája VIII.259/2/1994. számon határozatot hozott a kiskorú gyermek védő-óvó ügyében, melyben az apa kérelmét elutasította. A határozat indokolása szerint: „(...)Tekintettel arra, hogy az apa panaszai változatlanul ugyanazok, melyre már többször többen hivatalos választ küldtek részére, a Gyámhatóság ismételten azt a tájékoztatást tudja adni, hogy a tankötelezettségi törvény betartásában semmiféle mulasztás nem történt. Ezt a tényt támasztja alá a gyermek év végi bizonyítványa és az iskola pedagógiai szakvéleménye. K. 1993. szeptember 1. óta nem felmentett tanulója a Batthyány u-i Általános Iskolának. Pontosan jár iskolába, megfelelően beilleszkedett a közösségbe, az órákon megfelelően felkészülten vesz részt. F.L. gyermekével való kapcsolattartási panasza gyámhatósági intézkedéssel nem orvosolható, ezt csak a közös lakásban lakó két szülő oldhatja meg, elsősorban az otthoni légkör javításával. A kapcsolattartás bíróság által megállapított rendjének megváltoztatása céltalan, hiszen az együttlakás korlátlan lehetőséget biztosít az apa számára. A továbbiakban erre vonatkozólag a Gyámhatóság semmiféle kötelezettséget nem jelölhet ki a szülők részére, mivel a gyermek helyzete védő óvó intézkedéssel nem változtatható meg (...).”
	A Köztársasági Megbízott Hivatala 1994. február 25. napján kelt levelében felhívta az  első fokú gyámhatóság figyelmét, hogy adjon tájékoztatást arról, hogy az apa kérelmében foglaltak tárgyában milyen döntést hozott, a döntés másolati példányának megküldése mellett. Az első fokú gyámhatóság előadója 1994. március 1. napján kelt átirata mellé csatoltan felterjesztette a Köztársasági Megbízott Hivatalához a kért határozat másolati példányát, illetve az ügyben keletkezett iratokat.
	1994. március 9-i keltezéssel (és azt kiegészítendő 1994. március 28-i keltezéssel a keletkezett iratokkal kiegészítve) az apa az első fokú gyámhatóság határozata ellen fellebbezést nyújtott be. A Budapest Főváros Köztársasági Megbízott Hivatala KMBH.08-1497/4/1994. számú, 1994. május 3. napján kelt határozatával az első fokú határozatot megsemmisítette és a kerületi gyámhatóságot új eljárás lefolytatására kötelezte. A Köztársasági Megbízott Hivatala azzal indokolta döntését, hogy az érdemi döntés hozatalához nem állt elegendő adat rendelkezésre, és a tényállás további tisztázását tartotta szükségesnek. A másodfokú hatóság álláspontja szerint „új eljárás során a gyámhatóságnak kellő alaposságú bizonyítási eljárás során kell megállapítania azt, hogy fennáll-e a kiskorú veszélyeztetettsége a családi környezetben. Az új eljárás során szükségesnek tartom az I. Kerületi Nevelési Tanácsadó pszichológiai véleményének beszerzését, miután az iratokban utalás van arra, hogy a gyermekkel foglalkoztak. Szükségesnek tartom új keletű pedagógiai vélemény beszerzését, mivel a fellebbezéssel támadott határozat egy fél évvel korábban készített pedagógiai vélemény megállapításait rögzíti. Az érdemi döntéshez környezettanulmány készítése is szükséges, illetőleg tanúk meghallgatása is szükséges lehet az Áe. 30.§-ában foglaltak figyelembevételével. A szülők együttes meghallgatását is szükségesnek tartom hivatkozással az Áe. 2.§. /6/. bekezdésében meghatározott alapelvre, mely szerint az államigazgatási eljárásban az ügyfelet megilleti a nyilatkozattétel joga. Az eljárás folyamán törekedni kell a szülők között meglévő feszültségek csökkentésére annak érdekében, hogy gyermekük ne váljon a közöttük lévő „harc” áldozatává, élvezhesse mindkét szülője törődését és szeretetét.”
	Az első fokú gyámhatóság 1994. május 12. napján kelt idézésére az anya a gyámhatóságon nem jelent meg a megjelölt időpontban, a gyámhatóság pedig újabb idézést nem küldött ki.
	Az 1994. május 13. napján Budapest II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatala Szociális és Gyermekvédelmi Osztályán személyesen megjelent panaszos kérelmet terjesztett elő a pedagógiai vélemény részére való postázására, valamint kifogásait jelentette be az ügy előadója ellen, kérve ügyének más előadóra való átszignálását. Kérelmét a következőkre alapozta: a bírósági ítélet figyelmen kívül hagyása (a bírósági ítélet a gyermek érdekében a szülők együttműködését tartotta szükségesnek, melyre a gyámügyi előadó kísérletet sem tett), , a gyámügyi előadó elfogultsága, környezettanulmány elmulasztása, az iratok "szándékos elfektetése, jogszabálysértés támogatása, irat visszatartása hivatalos fórum elől, stb. A panaszos kérelmére a gyámhatóságtól nem kapott választ.
	1994. május 13. napján a II. kerületi gyámhatóság felkérte a Budapesti I. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatalát, hogy a kiskorú lakóhelyén készítsenek környezettanulmányt, a Nevelési Tanácsadót a gyermekkel való foglalkozás eredményéről való beszámolásra, a Batthyány Lajos Általános Iskolát pedig arra, hogy készítsen az iskola új pedagógiai véleményt a gyermekről. A panaszos  kérelmére a gyámhatóságtól nem kapott választ.
	1994. október 19. napján kelt, 7.P.II.33.880/1990/59. számú ítéletével a Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság arra kötelezte az anyát, hogy 15 napon belül ingóságaival együtt ürítse ki a Budapest, Várfok u. 2/B szám alatt lévő, az apa különvagyonát képező lakást, és ezzel egyidejűleg arra kötelezte az apát, hogy fizessen meg az anyának 400.000.-Ft lakáshasználati jog ellenértéket. Az ítélet első fokon jogerőre emelkedett.
	1995. június 21. napján a gyermek anyja személyesen mondta el a kerületi gyámhatóságon, hogy az apa agresszív, goromba megnyilvánulási tűrhetetlenné teszik a mindennapi életüket, vagyonjogilag az apával nem tudtak megegyezni, elköltözni azonban pénzhiány miatt nem tud, az apa pedig gyermekelhelyezés megváltoztatása iránt indított pert. Az ügy előadója a feljegyzés végén jelezte, hogy abban állapodtak meg (az anya és az előadó), hogy amint valamelyik ügyben döntés születik, vagy változás történik, az anya azonnal jelezni fogja. 1995. szeptember 13. napján a kerületi gyámhatóságon személyesen megjelent apa elmondta, hogy a nyár folyamán sem a kéthetenkénti, sem pedig a hosszú kapcsolattartás nem valósult meg. 1995. szeptember 25. napján az apa telefonon kereste fel a kerületi gyámhatóságot és jelezte, hogy a gyermek iskola utáni idejében egyedül van otthon. A kerületi gyámhatóság előadójának 1995. december 20. napján kelt feljegyzése szerint tekinettel arra, hogy legutóbbi beadványuk óta egyik szülő sem jelentkezett; panasz hiányában az ügy nem igényel gyámhatósági intézkedést. 1996. június 20. napján a kerületi gyámhatóság ismét megkérte a pedagógiai véleményt a gyermek iskolájától.
	1996. augusztus 5. napján kelt levelében a panaszos ismét a kerületi gyámhatósághoz fordult és kérte, hogy a gyermek és közte a bíróság által rendezett kapcsolattartás végrehajtásában a kerületi gyámhatóság legyen segítségére, mert azt a gyermek anyja nem tartja be, sérelmezte, hogy gyermekét a legutóbbi bírósági ítélet óta (a gyermekelhelyezés megváltoztatása iránti perben 1996. június 18. napján, a Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság által a 6.P.II.23.358/1994/26. számon hozott, a felperes (az apa) keresetét elutasító döntés óta) 
nem is látta gyermekét. A kerületi gyámhatóság idézésére 1996. augusztus 26. napján a Polgármesteri Hivatal Szociális és Gyermekvédelmi Osztályán megjelenő panaszos ismét kérte a gyámhatóságot, hogy a kapcsolattartás bíróság által szabályozott rendjét segítsen végrehajtani, mert azt az anya nem tartja be.

	A panaszos 1996. augusztus 29. napján a polgármesteri hivatal jegyzőjéhez címzett levelében a következőkkel fordult a Budapest II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatalának jegyzőjéhez: " válaszul 1996. augusztus 5-én kelt beadványomra a Szociális és Gyermekvédelmi Iroda beidézett 1996. aug. 26-ára. A beszélgetés 14.00 órától kezdődött Cs.H. (a gyámhatósági előadó) és énközöttem, kb. 15.00 órakor bekapcsolódott a gyermek anyja is. A jegyzőkönyv felvételére kb. 16.30-kor került sor. A beszélgetés tehát hosszantartó volt, sok minden történt, ehhez képest nyúlfarknyi jegyzőkönyv született, így természetesen nagyon sok lényeges dolog kimaradt. Már a beszélgetés során többször felhívtam Cs.H. figyelmét, hogy az éppen elhangzottat majd kérem jegyzőkönyvben rögzíteni. Amikor aztán a jegyzőkönyv felvételére került sor, Cs.H. sorra megtagadta azon elhangzott kijelentések jegyzőkönyvbe vételét, amelyekre emlékeztettem. Többször kijelentette, hogy a jegyzőkönyvet ő vezeti, és nem én, ne akarjam megmondani, hogy mi kerüljön bele. Hiába hivatkoztam arra, hogy nekem jogom van jegyzőkönyvbe vétetni azt, ami itt elhangzott, nem tudtam ezt elérni. Így természetesen a jegyzőkönyv éppen az alapvető feladatát nem teljesíti, annak rögzítését, ami elhangzott. Nem volt hajlandó jegyzőkönyvbe venni az általam mondottakat olyan indokkal, hogy ő nem ír alá olyan jegyzőkönyvet, amiben olyasmi van, amivel nem ért egyet. (...) Nem volt hajlandó a kérésemre jegyzőkönyvbe venni az anya által mondottakat, azokat magyarázni kezdte, hiába mondtam, hogy azt írja le, amit az anya mondott. Amikor emiatt a jegyzőkönyv végére saját megjegyzésemet akartam írni, ezt nem engedte. Jelenlévő kolléganője megjegyezte, hogy ez hivatalos irat, hogy akarok én erre valamit is írni. Ez a jegyzőkönyv tehát nem jegyzőkönyv, ezért nem is írtam alá. Egyetlen dologban tükrözi a valóságot, abban, hogy Cs.H. valóban egyetlen szóval sem mondta az anyának, hogy kötelessége biztosítani a kapcsolattartásomat a gyermekemmel. Ellenkezőleg: Egyetértett az anyával abban, hogy jogtalanul követelem a kapcsolattartást, mivel nem fizettem ki az anyának a lakáshasználat megváltását, magyarán ezért a gyermek felhasználásával vagyok büntethető. (...) Gyermekem veszélyeztetett helyzete miatt először 1993. febr. 22-én fordultam a Gyámhatósághoz. Többszöri sürgetésem, több beadványom ellenére Cs.H. semmit nem tett. Végül a Köztársasági Megbízott Hivatal munkatársának felszólítására egy év múltán, 1994. febr. 21-én hozott elutasító határozatot a jegyző. Ezt a Köztársasági Megbízott hivatala megsemmisítette, és új eljárás lefolytatására kötelezte a Gyámhatóságot. Most már nem a gyermek sorsa, hanem Cs.H. munkájának minősítése volt a tét, ezért elkezdett  szakvéleményeket beszerezni, ekkor rendelt el először környezettanulmányt. (...) Cs.H. az utolsó szakvéleményt, akkor is az én külön kérésemre, az iskolától szerezte be 1994. november 11-én. (...) Én fordultam újra segítségért hozzá a jelen beadványom elején említett levelemben foglalt kérésekkel 1996. augusztus 5-én, azaz kis híján két évvel azután, hogy Cs.H. az élő védő-óvó ügyben utoljára valamit tett. Erre született az a jegyzőkönyv, amiről a beadványom elején írtam. (...) A fentiek alapján nyilvánvaló, hogy nem várható, hogy Cs.H. bármit is tenni fog a védő-óvó ügyben. Ezért kérem, hogy az ügyet vegyék el tőle. (...)
	A polgármesteri hivatal jegyzője 1996. október 11. napján kelt levelében a kérdéses jegyzőkönyv felvételével kapcsolatban arról tájékoztatta a panaszost, hogy: „Abban az esetben, ha a gyámhatósági tárgyalás a felek megegyezésének hiánya miatt nagyon hosszantartó, valóban nem szükséges hosszú jegyzőkönyvet írni, csupán a tárgyalás lényegét kell rögzíteni.” A jegyző tájékoztatása alapján - és a rendelkezésre álló iratanyag tanúsága szerint is - a gyámhatóság (1996. október 18. napján) felszólította továbbá az anyát, hogy a bírósági ítéletben pontosan meghatározott kapcsolattartást tegye lehetővé az apa számára. A gyámhatóság a kizárási kérelemre levelében nem válaszolt.
	A panaszos 1996. október 17. napján kelt levelében fordult a polgármesteri hivatal jegyzőjéhez: "A jegyzőkönyvvel nem az a baj, hogy rövid, hanem az, hogy a Gyámhatóságon elhangzottaknak éppen a lényegét nem tartalmazza, valamint az, amivel ezt Cs.H. indokolta. A jegyzőkönyvben szerepel a Gyámhatósághoz intézett két kérdésem, de szó sincs arról, hogy a Gyámhatóságnak mi a válasza erre. A jegyzőkönyvben előterjesztett kéréseim ügyében az Ön mostani leveléig nem is történt semmi, de második kérésemre vonatkozóan most sem kaptam választ, holott a Gyámhatóságnak közre kellene működnie abban, hogy az anya ne tudja az apa ellen hangolni a gyermeket, ebben külső segítség nagyon fontos. (...) Egyéb lényeges, a Gyámhatóságon elhangzott dolgok sem kerültek a jegyzőkönyvbe. Különben is, a jegyzőkönyvvezető nem tagadhatja meg annak a jegyzőkönyvbe vételét, amit az ügyfél kifejezetten kér. Ezek miatt megismétlem azt a kérésemet, hogy az ügyet vegyék el Cs.H.-tól. (...) Újra megismétlem a kérésemet, hogy szíveskedjék elvenni az ügyet Cs.H.-tól, mert a gyámhatóság segítségére még egészen biztosan szükség lesz."
	A Budapest II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatal jegyzője 1996. november 18. napján kelt levelében arról tájékoztatta a panaszost, hogy kizárási kérelme nem tartalmazott az államigazgatási törvényben megjelölt kizárási indokot, ezért az ügy elvételét nem tudja támogatni akkori előadójától. A panaszosnak az 1996. augusztus 26. napján kelt, gyámhatósági jegyzőkönyvvel kapcsolatos sérelmeire a jegyző nem válaszolt. Ugyanezen hivatal jegyzője 1997. január 7. napján kelt átiratában azt közölte a panaszossal, hogy „Méltányolva az Ön szubjektív érzését, s azt, hogy ezen ügyek intézése bizalmon is alapszik, kérem a jövőben a gyámhatóság másik gyermekvédelmi főelőadójához N.P.-hoz szíveskedjék fordulni.”
	Időközben, 1996. október 16. napján érkezett levelével a panaszos a Budapest Főváros Közigazgatási Hivatalához is fordult, sérelmezve, hogy a II. kerületi gyámhatóságtól 1996. augusztus 29. napján kelt panaszára választ nem kapott, és hogy négy hónapja nem találkozott gyermekével. A Budapest Főváros Közigazgatási Hivatala a beadvány nyomán nem tett intézkedéseket.
	A panaszos 1997. december 30. napján kelt levelében a szociális és gyermekvédelmi irodához fordult, melyben a gyermek iskolai előmeneteléről kért tájékoztatást. A II. kerületi gyámhivatal 1998. március 19. napján kelt leveléhez csatoltan megküldte a panaszosnak a gyermek tanulmányi előmeneteléről szóló iskolai tájékoztatást. A panaszos 1998. július 2. napján ismét a szociális és gyermekvédelmi irodához fordult és a gyermek 7. osztályos év végi bizonyítványáról kért másolatot. A vizsgálat során nem sikerült beszerezni a szociális és gyermekvédelmi iroda 1998. július 21. napján kelt, a panaszos beadványára született - hivatkozott - válaszlevelét. A panaszos 1998. július 24. napján kelt levelében ismét a szociális és gyermekvédelmi irodához fordult azért, hogy az iroda tájékoztassa őt a gyermeke védő-óvó ügyében az iroda feladatairól. 1998. augusztus 17. napján kelt levelében a Budapest II. Kerületi Gyámhivatal felkérte a kerületi gyermekjóléti szolgálatot, hogy vizsgálja ki, hogy a gyermeknek szüksége van-e védelembe vételre. A gyermekjóléti szolgálat véleményét - miszerint a gyermek védelembe vételét semmi sem indokolja - a gyámhivatal a panaszossal 1998. szeptember 14. napján kelt levelében közölte. A panaszos 1998. szeptember 28. napján kelt levelében a szociális és gyermekvédelmi irodától kérte az 1998. szeptember 14-én kelt levélben a gyermekjóléti szolgálat véleménye kapcsán hivatkozott környezettanulmány és iskolai vélemény részére való megküldését. 1998. október 26. napján kelt levelében a szociális és gyermekvédelmi iroda a panaszosnak megküldte a kért iskolai véleményt és a környezettanulmányt, tájékoztatva a panaszost arról, hogy 1998. október 16-án iratáttétellel kapta meg az iroda a panaszos gyermekének védelembe vételi eljárásának anyagát, illetve hogy a gyermekjóléti szolgálat alapellátás keretében foglalkozik a gyermekkel és édesanyjával, ügyük hatósági intézkedést a védelemmel kapcsolatban nem igényel (a gyermekjóléti szolgálat ezt a jegyzői gyámhatóságnak címzett, 1998. október 27. napján kelt átiratában írásban is megerősítette). A lefolytatott vizsgálat során megvizsgált iratanyagban fellelhető, a Budapest II. Kerületi Gyámhivatal 1998. október 16. napján kelt feljegyzés tanúsága szerint: „Az 1997. évi XXXI. törvény értelmében a kiskorúak védelembe vétele a helyi önkormányzatok, így jelen esetben a Bp., II. Ker Szociális és Gyermekvédelmi Irodájának a feladata és nem a gyámhivatalé. Ezért kk. F.K. ügyének ezzel kapcsolatos anyagát, további intézkedésre, részükre átadom.”
	Az eljárás során a Budapest Főváros II. Kerületi Gyámhivatalától beszerzett iratok alapján 1997. november 1-től 1999. március 8. napjáig mind a szociális és gyermekvédelmi iroda, mind pedig a gyámhivatal a polgármesteri hivatal épületében, a Budapest, Mechwart liget 1. szám alatt működött. 1999. március 8-tól  a szociális és gyermekvédelmi iroda a Budapest, Káplár u. 2/C-D, a gyámhivatal pedig a Budapest, Frankel Leó út 7-9. szám alá költözött.
	A Budapest Főváros II. Kerületi Önkormányzat Szociális és Gyermekvédelmi Irodája, mint jegyzői gyámhatóság X-379/1998. számú, 1998. november 4. napján kelt határozatával megszüntette a panaszos gyermekének védelembe vételi eljárását ( a gyermekjóléti szolgálat nyilatkozatára támaszkodva). 1998. november 23. napján kelt értesítésében a Budapest Főváros II. Kerületi Önkormányzatának Szociális és Gyermekvédelmi Irodája a panaszost tájékoztatta arról, hogy az 1998. november 4. napján kelt, X-379/1998. számú gyámhatósági határozat jogerőre emelkedett. A panaszos a szociális és gyermekvédelmi irodához küldött, 1998. december 8. napján kelt levelében sérelmezte, hogy a védelembe-vételi eljárást megszüntető határozat nem tartalmazta a fellebbezési lehetőséget, hogy gyermekével 1997. május óta nem találkozott, illetve hogy ő soha nem kérte gyermeke ügyében védelembe-vételi eljárás indítását. A gyámhatóságtól beszerzett iratok között fellelhető, X-379/1998. számú, 1998. november 4. napján kelt határozat szerint: " Ezen határozat ellen a kézhezvételtől számított 15 napon belül, a Főváros II. kerületi Gyámhatóságnál 2 példányban benyújtott, Budapest Főváros Közigazgatási Hivatalához címzett, illetékmentes fellebbezéssel lehet élni."
	Az eljárásom során a vizsgálat lefolytatására felkért Budapest Fővárosi Gyámhivatal 1999. október 21. napján kelt levelében utasította a Budapesti II. Kerületi Gyámhivatalt, hogy a védelembe-vételi eljárás iratait a kapcsolattartás végrehajtása során keletkezett iratoktól a gyámhivatal válasza el, a kapcsolattartás végrehajtása érdekében az államigazgatási eljárásokról szóló 1957. évi IV. törvény végrehajtási szabályai szerint járjon el, és a kapcsolattartás megvalósítása érdekében vegye igénybe a gyermekjóléti szolgálat családgondozójának segítségét. A panaszos 1999. november 26. napján idézésre megjelenve a gyámhivatalban elmondta, hogy szeretne kapcsolatot tartani gyermekével, de csak akkor, ha az a gyermek érdekeivel nem ellentétes. 1999. december 13. napján idézésre a gyámhivatal épületében megjelent apa és gyermeke megegyeztek a kapcsolattartás folytatásában. 1999. december 17. napján az apa ismét személyesen jelent meg a gyámhivatalban és előadta, hogy a gyermekével megállapodott kapcsolatot nem tudja tartani az anya tilalma miatt, hangsúlyozta azonban, hogy a gyermeke kárára nem szeretné a kapcsolattartást erőltetni. 1999. december 20. napján kelt, a gyámhivatalhoz címzett levelében a panaszos ismét kifejtette, hogy gyermekével nem tud kapcsolatot tartani az anya hozzáállása miatt.
	A Budapest II. Kerületi Gyámhivatal 1999. december 23. napján kelt levelében felhívta az anya figyelmét arra, hogy ne akadályozza a gyermek és apja közötti kapcsolattartást, figyelmeztetve arra, hogy az eset megismétlődése esetén a gyámhivatal pénzbírságot szab ki.  Ugyanezen a napon a gyámhivatal a gyermekkel is felvette telefonon a kapcsolatot és kérte, hogy keresse fel édesapját.
	Az apa 2000. január 11. napján ismét a gyámhivatalhoz fordult segítségért a gyermekével való kapcsolattartás tárgyában. Az iratok között fellelhető, 2000. január 14. napján kelt gyámhivatali feljegyzés tanúsága szerint a telefonon felhívott anya közölte, hogy kijelentkezett a kerületből, új címét azonban nem mondta meg. A gyámhivatal 2000. január 14. napján kelt levelében a Központi Adatfeldolgozó, Nyilvántartó és Választási Hivatalhoz fordult az anya új lakcímének megállapításáért. A panaszos 2000. január 17. napján ismét beadvánnyal fordult a II. Kerületi Gyámhivatalhoz, melyben a kapcsolattartás ismételt elmaradására hívta fel a gyámhatóság figyelmét. 2000. január 21., és 2000. január 24. napján kelt leveleiben a gyámhivatal eljáró előadója tájékoztatta a panaszost arról, hogy a gyámhivatal illetékessége megszűnt az ügyben tekintettel arra, hogy (az anyától és a II. kerületi népesség-nyilvántartótól kapott tájékoztatás alapján is) az anya a kerületből ismeretlen helyre elköltözött. A panaszos 2000. február 3. napján ismét a gyámhivatalhoz fordult és a gyámhivatal segítséget kérte abban, hogy gyermeke félévi bizonyítványának másolatát az Angol-francia tannyelvű Általános Iskola és Gimnáziumtól (gyermeke iskolájától) megkaphassa, valamint segítségért a gyermeke láthatásának ügyében, illetve abban, hogy az anyán kívül ő is elmondhassa álláspontját a kapcsolattartásról a gyámhatóságon. A gyámhivatal 2000. február 7. napján kelt levelében felkérte az iskola igazgatóját, hogy a bizonyítványmásolatot, a pedagógiai vélemény másolatát küldje meg a gyámhatóságnak, valamint belátása szerint - ha okot lát rá, és ha az apa levelében írtak véleménye szerint a valóságnak megfelelnek - értesítse az illetékes gyermekjóléti szolgálatot. A gyámhivatal 2000. február 7. napján ismét megkereste a Központi Adatfeldolgozó, Nyilvántartó és Választási Hivatalt az anya lakcímének megállapítása érdekében, mely szerv tájékoztatása alapján az anya új lakóhelye a Budapest, VII. kerület Rottenbiller utca 40. szám alatt van. A II. Kerületi Gyámhivatal a 2000. március 14. napján kelt határozatával az ügyet illetékesség hiánya miatt a Budapesti VII. Kerületi Gyámhivatalhoz áttette. A Budapesti VII. Kerületi Gyámhivatalhoz 2000. március 20-án érkezett ügy iratainak áttanulmányozását követően a gyámhatóság 2000. április 19. napján a fiatalkorú lakóhelyén környezettanulmányt folytatott le. A szülők a kapcsolattartás végrehajtását nem kifogásolták. A VII. Kerületi Gyámhivatal tájékoztatása alapján az apa úgy nyilatkozott, hogy 2000. februárjában sikerült felvennie a lányával a kapcsolatot, és azóta rendszeresen, szinte naponta találkoznak: az apa további intézkedést nem kért. 

Az ügy jogszabályi háttere
Az 1991. évi LXIV. törvény a Gyermek jogairól szóló, New Yorkban, 
1989. november 20-án kelt Egyezmény 
kihirdetéséről:
3. cikk 1. pont A szociális védelem köz- és magánintézményei, a bíróságok, a közigazgatási hatóságok és a törvényhozó szervek minden, a gyermeket érintő döntésükben a gyermek mindenek felett álló érdekét veszik figyelembe elsősorban.

Az 1993. évi LXXIX. törvény a közoktatásról:

14. § (1) A szülő joga különösen, hogy
b) gyermeke fejlődéséről, magaviseletéről, tanulmányi előmeneteléről rendszeresen, részletes és érdemi tájékoztatást, neveléséhez tanácsokat, segítséget kapjon;
(2) A szülő kötelessége különösen, hogy
c) minden tőle elvárhatót megtegyen gyermeke fejlődéséért;

39. § (1) A nevelési-oktatási intézmények szakmai tekintetben önállóak. Szervezetükkel és működésükkel kapcsolatosan minden olyan ügyben döntenek, amelyet jogszabály nem utal más hatáskörébe.

59. § (2) Az iskolában a nevelő és oktató munka segítése, a nevelőtestület, a szülők és a tanulók, az intézményfenntartók, továbbá az intézmény működésében érdekelt más szervezetek együttműködésének előmozdítására iskolaszék alakul.

60. § (1) Az iskolaszék döntési jogkörébe tartozik működési rendjének és munkaprogramjának elfogadása, tisztségviselőinek megválasztása, továbbá azok az ügyek, amelyekben a nevelőtestület vagy a fenntartó döntési jogát az iskolaszékre átruházza.
(4) Az iskolaszék véleményt nyilváníthat a nevelési-oktatási intézmény működésével kapcsolatos valamennyi kérdésben. Ki kell kérni az iskolaszék véleményét a 81. § (1) bekezdés d) pontjában meghatározott közoktatási megállapodás megkötése előtt.

102. § (2) A fenntartó
c) ellenőrzi a közoktatási intézmény gazdálkodását és működésének törvényességét;

104. § (1) A törvényesség biztosítása keretében kell
a) ellenőrizni a házirend, valamint - a kollektív szerződés és a közalkalmazotti szabályzat kivételével - más belső szabályzatok elfogadására előírt eljárási rendelkezések megtartását, a szabályzatokban foglaltak jogszerűségét, a működés és döntéshozatal jogszerűségét;
(2) Az (1) bekezdés a) pontjában szabályozott ellenőrzés eredményeképpen a fenntartó felhívja a közoktatási intézmény vezetőjét a jogszabálysértő döntés orvoslására. Ha a felhívás nem vezet eredményre, a jogszabálysértő döntést megsemmisíti, és a közoktatási intézmény vezetőjét új döntés, illetve az elmulasztott intézkedés meghozatalára utasítja. Ezeket a rendelkezéseket a szervezeti és működési szabályzat jóváhagyásának megtagadása esetén is alkalmazni kell.

Az 1990. évi LXV. törvény a helyi önkormányzatokról:

98.§ (2) A közigazgatási hivatal vezetője a fővárosban és a megyében
a) ellátja a helyi önkormányzatok, a helyi kisebbségi, valamint a kisebbségi települési önkormányzatok törvényességi ellenőrzését, a mérlegeléssel hozott önkormányzati döntésnek kizárólag a jogszerűségét vizsgálhatja;

109. § Az önkormányzati hatósági ügyben folyó eljárásra - az e törvényben foglalt eltérésekkel - az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1981. évi I. törvényt kell megfelelően alkalmazni.

Az 1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárások általános szabályairól:

1. § Ennek a törvénynek az a célja, hogy a közigazgatási szervek hatósági eljárásának szabályozásával elősegítse az államigazgatási feladatok eredményes ellátását.

2. § (1) A közigazgatási szervek eljárásukban következetesen érvényre juttatják a törvényességet, demokratizmust és humanizmust.
(2) A közigazgatási szervek előmozdítják a jogok érvényesülését és a kötelességek teljesítését, az állampolgári fegyelem megszilárdítását.
(4) A közigazgatási szervek feladataikat a lakosság tevékeny közreműködésével látják el. Az államigazgatási eljárás a hatóság, az ügyfelek, továbbá az eljárásban részt vevő más szervek és személyek hatékony együttműködésére épül.
(7) A közigazgatási szervek feladataikat gyors és egyszerű eljárással teljesítik.

4. § (1) A közigazgatási szerv a hatáskörébe tartozó ügyben az illetékességi területén köteles eljárni. Ha e kötelességének nem tesz eleget, erre a felettes szerve - kérelemre vagy hivatalból - utasítja.

7. § (1) A közigazgatási szerv a hatáskörét és az illetékességét az eljárás minden szakaszában hivatalból köteles vizsgálni. Ha azt állapítja meg, hogy az ügyben nincs hatásköre, vagy nem illetékes, az ügyet haladéktalanul átteszi a hatáskörrel rendelkező illetékes közigazgatási szervhez, és erről az ügyfelet egyidejűleg értesíti.

15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.

17. § (2) A jegyzőkönyvnek tartalmaznia kell az eljáró közigazgatási szerv megnevezését, a jegyzőkönyv készítésének helyét és idejét, a meghallgatott személy természetes személyazonosító adatait és lakcímét, a jogokra és kötelezettségekre való figyelmeztetést, továbbá az ügyre vonatkozó lényeges nyilatkozatokat és megállapításokat, végül - írásban készült jegyzőkönyv esetén - a meghallgatott személy, a köztisztviselő és a jegyzőkönyvvezető aláírását.

19.§ (3) Az eljárásban nem vehet részt köztisztviselőként az, akitől az ügy tárgyilagos megítélése nem várható el.

26. § (1) A közigazgatási szerv köteles a határozathozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez a rendelkezésre álló adatok nem elegendőek, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le.

42. § (1) A közigazgatási szerv mind az ügy érdemében, mind az eljárás során eldöntendő kérdésekben határozatot hoz.

82. § (1) A végrehajtás módjáról a végrehajtást foganatosító közigazgatási szerv határoz. Így
a) a meghatározott cselekményt a kötelezett költségére és veszélyére elvégeztetheti, vagy feljogosíthatja a jogosultat, hogy a meghatározott cselekményt a kötelezett költségére és veszélyére elvégezze, illetőleg mással elvégeztesse; mindezekben az esetekben a kötelezettet az előreláthatólag felmerülő költség előlegezésére kötelezheti;
b) a jogosult kívánságára a kötelezettet a szolgáltatás pénzegyenértékének megfizetésére kötelezheti;
c) a kötelezettel szemben bírságot szabhat ki, amelynek összege százezer forintig terjedhet;
d) a rendőrség közreműködésével kényszerítheti ki a meghatározott cselekményt; a rendőrség a reá vonatkozó jogszabályokban megállapított kényszerítő intézkedéseket (eszközöket) alkalmazhatja.
(3) Ha a kötelezett a bírságot kiszabó határozatban közölt határidő alatt nem teljesítette kötelezettségét, a bírság ismételten kiszabható.
Az 1952. évi IV. törvény a házasságról, a családról és a gyámságról:
92. § (1) A gyermekétől különélő szülő joga és kötelessége, hogy gyermekével kapcsolatot tartson fenn, vele rendszeresen érintkezzen (a kapcsolattartás joga). A gyermeket nevelő szülő vagy más személy köteles a zavartalan kapcsolattartást biztosítani. (1995.VII. 3-ig)
(6) A kapcsolattartásra vonatkozó bírósági határozat végrehajtásáról a gyámhatóság gondoskodik.

92. § (1) A gyermekétől különélő szülő joga és kötelessége, hogy gyermekével kapcsolatot tartson fenn, vele rendszeresen érintkezzen (a kapcsolattartás joga). A gyermeket nevelő szülő vagy más személy köteles a zavartalan kapcsolattartást biztosítani. A gyermeknek joga, hogy különélő szülőjével személyes és közvetlen kapcsolatot tartson fenn.
(1995.VII. 4-től, az 1995. évi XXXI. törvény 10.§-ával megállapított szöveg)
Az 1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról:
105. § (1) Az e törvényben meghatározott gyámügyi feladatok, a hivatásos pártfogói feladatok ellátása és irányítása, továbbá a gyermekek védelmét biztosító ellátórendszer működésének ellenőrzése állami feladat.
(2) Az állam az (1) bekezdésben meghatározott feladatokat
a) a települési önkormányzat jegyzője,
b) a városi és megyei gyámhivatal,
c) a megyei gyámhivatal mellett működő hivatásos pártfogók
útján látja el.
(3) Az (1) bekezdésben meghatározott feladatok felügyeletét a szociális és családügyi miniszter gyakorolja.

106. § (1) Gyámügyi igazgatási ügyekben első fokon jár el
a) a települési önkormányzat jegyzője,
b) a városi gyámhivatal.
 (4) A gyámügyi igazgatási ügyekben másodfokon jár el a megyei gyámhivatal.

114. § A városi gyámhivatal a szülői felügyeleti joggal, illetve a gyermektartásdíjjal kapcsolatban
b) intézkedik a bíróság, valamint a gyámhivatal által szabályozott kapcsolattartás végrehajtásáról,
A 149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról:
1. § (1) E rendelet hatálya kiterjed a gyermekvédelmi és gyámügyi hatósági feladat- és hatáskört gyakorló
a) települési önkormányzat jegyzőjére (a továbbiakban: jegyző),
b) az 1. számú melléklet szerint a kijelölt illetékességű városi, valamint fővárosi kerületi polgármesteri hivatal gyermekvédelmi és gyámügyi ügyintézőjére (a továbbiakban: városi gyámhivatal),
c) a megyei, fővárosi közigazgatási hivatal gyermekvédelmi és gyámügyi feladatot ellátó szervére [a továbbiakban: megyei gyámhivatal; az a)-c) pont alattiak együtt: gyámhatóság].

30.§ (2) A kapcsolattartást akadályozó körülményekről a felek lehetőleg írásban kötelesek tájékoztatni egymást. A jogosultnak fel nem róható okból elmaradt kapcsolattartást pótolni kell.

172. § (1) Ezt a rendeletet - a (2) bekezdésben meghatározott kivétellel - a hatálybalépése után indult ügyekben kell alkalmazni. A folyamatban levő ügyekben a korábbi rendelkezéseket kell alkalmazni.

Az 51/1986. (XI. 26.) MT rendelet a kiskorúakról való állami gondoskodásról, valamint a szülő és a gyermek kapcsolattartásának szabályozásáról:

22. § (1) A kapcsolattartás célja, hogy az arra jogosult szülő a gyermek nevelését, fejlődését folyamatosan figyelemmel kísérje, tőle telhetően elősegítse, a szülő és gyermek, valamint a testvérek közötti családi kapcsolatot fenntartsa.

A 12/1987. (VI. 29.) MM rendelet a gyámhatóságokról, egyes gyámhatósági feladatokról és a gyámhatósági eljárásról: 

1. § A helyi önkormányzatok polgármestereinek és jegyzőinek, valamint a köztársasági megbízottak népjóléti igazgatási feladat- és hatásköreinek megállapításáról szóló 22/1992. (I. 28.) Korm. rendelet 9. §-a, valamint 11. § b) pontja alapján gyámhatósági ügyekben első fokon jár el: (1992.VII. 17-ig hatályos szöveg)
a) a települési önkormányzat jegyzője;
b) a köztársasági megbízott (a továbbiakban az a) és b) alattiak együtt: gyámhatóságok).

1. § A helyi önkormányzatok polgármestereinek és jegyzőinek, valamint a köztársasági megbízottak népjóléti igazgatási feladat- és hatásköreinek megállapításáról szóló 22/1992. (I. 28.) Korm. rendelet 9. §-a, valamint 11. § b) pontja alapján gyámhatósági ügyekben első fokon jár el: (1992.VII. 18-tól, a 17/1992.(VII.10.) NM rendelet 18.§ (1) bekezdése által megállapított szöveg)
a) a települési önkormányzat jegyzője;
b) a megyei, fővárosi közigazgatási hivatal vezetője (a továbbiakban az a) és b) alattiak együtt: gyámhatóságok). (Módosította az 1994. évi LXIII. törvény 62.§ (4) a) pontja)

35.§ (3) Ha a gyermekkel való kapcsolattartásról a Csjt. 92. §-ának (4) bekezdésében foglaltak alapján a gyámhatóság dönt, a kapcsolattartást akadályozó körülményről a felek lehetőleg írásban kötelesek tájékoztatni egymást. A jogosultnak fel nem róható okból elmaradt kapcsolattartást pótolni kell.

36. § A kiskorú testi, értelmi és erkölcsi fejlődését veszélyezteti, ha a szülő a gyermekét a különélő másik szülő ellen neveli, illetve a kapcsolattartásra vonatkozó jogerős határozatnak szándékosan és ismételten nem tesz eleget.

Az érintett alkotmányos jogok 
Az 1949. évi XX. törvény A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG ALKOTMÁNYÁRÓL
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

57.§ (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelenlévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.

67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.

A vizsgálat megállapításai

1. A panaszosnak a Budapesti Batthyány Lajos Általános Iskola igazgatójához intézett kérdéseinek megválaszolatlanul hagyása tárgyában benyújtott panasz

	A panaszos 1996. január 4. és 1996. január 22. napjain, a Batthyány Lajos Általános Iskola igazgatójához írt levelében gyermeke tanulmányi előmenetelére, személyiségére,  és az iskola osztályozási gyakorlatára vonatkozóan tett fel 4 kérdést, melyre érdemi választ az iskola igazgatójától csupán egy 1996. szeptember 20. napján kelt levélben kapott.

a) A Batthyány Lajos Általános Iskola igazgatójának eljárása
 
I. Tekintettel arra, hogy a panaszos által sérelmezett eljárást - a kérdések megválaszolatlanul hagyása - az iskola igazgatója 1996. szeptember 20. napján kelt levele orvosolta, a panasz ezen részét nem vizsgáltam.

II. Vizsgálat tárgyát képezte azonban az, hogy az iskola igazgatója csupán 8 hónap elteltével nyújtott érdemi választ a panaszos - gyermekével kapcsolatban - feltett kérdéseire.
	A panaszos által indított, - a kérdések feltételének idején folyamatban lévő -gyermekelhelyezés megváltoztatására irányuló eljárás során a panaszos-apa számára felvetődtek olyan kérdések, melyek pontos és szakmailag is megalapozott megválaszolásához gyermeke iskolája igazgatójának véleményére lett volna szüksége. A  közoktatásról szóló - a vizsgált időszakban hatályos - 1993. évi LXXIX. törvény 14.§ (1) bekezdésének b) pontja alapján a szülő joga, hogy gyermeke fejlődéséről, magaviseletéről, tanulmányi előmeneteléről rendszeresen részletes és érdemi tájékoztatást, neveléséhez tanácsokat, segítséget kapjon. A 14.§ (2) bekezdésének c) pontja pedig már a szülő kötelességeként írja elő, hogy minden tőle elvárhatót megtegyen gyermeke fejlődéséért. 
	Akkor, ha az iskolában tanuló gyermek szülője - bármilyen ok miatt, melyet nem köteles megindokolni - az iskola igazgatójához fordul gyermekének személyiségére, tanulmányi előmenetelére vagy akár az iskola osztályozási gyakorlatára vonatkozó kérdésekkel, az iskola igazgatója azért köteles együttműködő magatartást tanúsítani és a szülőnek érdemben választ adni, mert a szülőnek a közoktatási törvény 14.§ (1) b) pontjában biztosított joga érvényesítéséhez és a hivatkozott törvény 14.§ (2) c) pontjában előírt kötelezettségének teljesítéséhez csak ekképpen tud segítséget nyújtani. A szülő valójában a közoktatási törvényben foglalt jogát csakis az iskola segítségével tudja érvényesíteni, az iskola együttműködő magatartása nélkül a törvény hivatkozott paragrafusa értelmét veszti. Csupán azért, mert a panaszos kérelme idején hatályos közoktatási törvény még nem deklarálta kötelezettségként a gyermek testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődése érdekében az iskolának a szülővel való kifejezett együttműködési kötelezettségét a törvény szellemiségéből következően és a szülőnek a fent hivatkozott joga érvényesítése és kötelezettsége teljesítése érdekében az iskolának együttműködő magatartást kellett volna tanúsítania. Az iskola a feltett kérdések megválaszolatlanul hagyásával hátráltatta a szülő jogérvényesítését és kötelezettségteljesítését, mely eljárásával azon értékeket és prioritásokat sértette meg, melyek egy közoktatási intézmény működéséhez elengedhetetlen fontosságúak. Az iskola a közoktatási törvénybe ütköző módon járt el tehát akkor, amikor a  szülő kérdéseit megválaszolatlanul hagyta, illetőleg azokat hiányosan, részlegesen válaszolta meg. 

	Jelen esetben a szülő által feltett négy kérdés érdemi megválaszolása lett volna elvárható az  iskola részéről az együttműködő magatartás tanúsítása során. Az érdemi válasz pedig olyan, amelyből megállapítható a megkérdezett, illetve az intézkedésre jogosult személy, szervezet véleménye, döntése, valamint annak indoka is. Nem tekinthető tehát  érdemi válasznak az, ha az iskola igazgatójának helyettese a szülő által feltett kérdésekre 1996. január 29. napján kelt válaszlevelében a négy kérdés közül egy kérdésre (a 3. kérdésre) részlegesen válaszolt, három kérdést pedig (az 1., 2. és 4. kérdést) megválaszolatlanul hagyott.
	Nem tekinthető továbbá érdemi  válasznak az sem, amikor az iskola igazgatója 1996. június 21-i dátummal a panaszosnak írt levelében a panaszos gyermekének jellemzésére és tanulmányi előmenetelére vonatkozóan nyújtott tájékoztatást, hiszen mellőzte - annak ellenére, hogy a jegyző azok megválaszolására külön felhívta a figyelmet - a feltett négy kérdésre történő válaszadást.
	Az iskola igazgatójától 1996. szeptember 20. napi keltezésű levél kézhezvételét követően a panaszos 1996. október 7. napján kelt leveleivel az iskola igazgatójához és az iskolaszékhez fordult.
	Az iskola igazgatójához írt levelében a panaszos kifogásolta a feltett kérdéseire kapott válaszokat. A levél utolsó előtti bekezdése azonban, mely szerint: "Ezeket a kérdéseket viszont már nem önnek teszem fel, pusztán tájékoztattam önt ezekről." nem teszi egyértelművé a panaszos kérését. A feltett kérdésekre adott válaszok kifogásolását követően a panaszos levélbeni állítása szerint a kifogások miatti kérdéseit nem az igazgatónak teszi fel, hanem csak tájékoztatja őt azokról. A panaszos nem tette egyértelművé ezáltal, hogy levelére választ vár-e vagy sem. Az iskola igazgatójától pedig a levél záró sorait követően nem volt elvárható, hogy a kifogásolt kérdéseket ismét megválaszolja.
	A panaszos továbbá tájékoztatta a jegyzőt, hogy 1996. szeptember 20-i keltezéssel választ kapott az iskola igazgatójától az 1996. január 22. napján feltett négy, a gyermek személyiségével, tanulmányi előmenetelével, az iskola osztályozási  gyakorlatával összefüggő kérdéseire. A jegyző eljárására vonatkozó vizsgálati megállapításaimat a b) pontban részletezem.
	A vizsgálat során megállapítottam, hogy a Batthyány Lajos Általános Iskola igazgatója azáltal, hogy a panaszos-szülő által feltett négy kérdésre 1996. január 4. és 1996. szeptember 20. között nem vagy nem megfelelően válaszolt (okot adva ezáltal a panaszosnak a kérdéseinek többszöri megismétlésére) indokolatlanul hosszú időn keresztül bizonytalanságban és válasz nélkül tartotta a panaszost. 

Megállapítom, hogy a Batthyány Lajos Általános Iskola igazgatójának eljárása az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal kapcsolatban alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot okozott akkor, amikor a szülőnek a gyermeke személyiségére, tanulmányi előmenetelére és az iskola osztályozási gyakorlatára vonatkozó kérdéseire nyolc hónap elteltével válaszolt.

b) A Budapest Főváros I.Kerületi Önkormányzat jegyzőjének eljárása

	A panaszos 1996. február 16. napján kelt levelével a Budapest I. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatalához, a jegyzőhöz írt levelében sérelmezte, hogy az iskola nem válaszolt minden feltett kérdésére. A Budapest Főváros I. Kerületi Önkormányzat megbízott jegyzője az 1996. február 19. napján kelt levelében arról tájékoztatta a panaszost, hogy a megválaszolatlanul hagyott kérdések problémája nem tartozik hatáskörébe, az iskola intézményi önállóságát nem sértheti meg a polgármesteri hivatal: a problémák tisztázása kizárólag az iskola feladata.
	A nevelési-oktatási intézmények (így az iskola is) a közoktatásról szóló - a panaszos-szülő kérelmének idején hatályos - 1993. évi LXXIX.törvény 39.§ (1) bekezdése alapján szakmai tekintetben valóban önállóak. Szervezetükkel és működésükkel kapcsolatosan minden olyan ügyben döntenek, amelyet jogszabály nem utal más hatáskörbe. Ugyanezen törvény 102.§ (2) c) pontja azonban egyebek mellett azt is kimondja, hogy a fenntartó (jelen esetben a kerületi önkormányzat) ellenőrzi a közoktatási intézmény működésének törvényességét. Nem a szakmai ellenőrzésről, hanem a törvényességi ellenőrzésről van jelen esetben szó. A fenntartói irányítás során a törvényesség biztosítása keretében a közoktatási törvény 104.§ (1) a) pontja alapján ellenőrizni kell egyebek mellett a működés és döntéshozatal jogszerűségét. Jelen esetben nem a döntéshozatal, hanem az iskola működésének jogszerűsége képezhette volna a fenntartó ellenőrzési körét. A helyi önkormányzat jegyzője a közoktatási törvénybe ütköző módon állapította meg a felmerült kérdésben hatáskörének hiányát. 
	A panaszos 1996. február 26. napján ismét levelet írt a Budapest Főváros I. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatalához, melyben a jegyző korábbi válaszlevelében foglaltakat kifogásolta. A polgármesteri hivatal megbízott jegyzője 1996. március 13. napján kelt levelében arról tájékoztatta a panaszost, hogy az intézményvezető törvénysértést nem követett el, ezért külön jegyzői intézkedésre nincs szükség. Tájékoztatta továbbá a panaszost arról hogy az intézmény vezetője szerint minden esetben törekedtek az együttműködésre a szülővel a gyermek érdekében, és ennek folytatására hívta fel a jegyző az iskola igazgatóját is. A jegyző levelében foglaltakból megállapítható, hogy azáltal, hogy a jegyző felvette a kapcsolatot az iskola igazgatójával és a szülővel való együttműködő magatartásra hívta őt fel, valójában megállapította hatáskörét a panaszos által sérelmezett kérdésben. Helyesen járt el a jegyző akkor, amikor az iskola eljárásával kapcsolatban hatáskörét megállapította.
	A jegyző az iskola eljárásával kapcsolatban törvénysértést nem állapított meg. A vizsgálatom a) pontjában már kifejtettem azt, hogy miért követett el törvénysértést az iskola igazgatója akkor, amikor a szülő által feltett kérdéseket nem válaszolta meg. Ehelyütt a jegyző eljárásával kapcsolatban a következők állapíthatók meg. A fenntartó helyi önkormányzat fenntartói irányítói jogkörében a közoktatási törvény 102. § (2) c) pontja alapján ellenőrzi a közoktatási intézmény működésének törvényességét. A működés törvényességének ellenőrzése során a közoktatási törvény 104.§ (1) a) pontja alapján a fenntartó a működés és döntéshozatal jogszerűségét köteles vizsgálni. A fenntartó az ellenőrzés során a közoktatási intézmény működését vizsgálja egyebek mellett a hatályos jogszabályok megtartásának szempontjából. Abban az esetben, ha az ellenőrzés során jogszabálysértést tapasztal, a közoktatási törvény 104.§ (2) bekezdése alapján utasítja a közoktatási intézmény vezetőjét egyebek mellett az elmulasztott intézkedés meghozatalára. Jelen esetben a fenntartó helyi önkormányzat az iskola eljárása kapcsán - helytelenül - törvénysértést nem állapított meg. Az a) pontban már korábban kifejtettek miatt a törvénysértés tényének és okainak magyarázatát mellőzve ehelyütt csupán a jegyző eljárását és felelősségét vizsgálom. A helyi önkormányzat jegyzőjének, fenntartói irányítói jogkörében, mint a fenntartó nevében eljáró személynek észlelnie kellett volna azt, hogy az iskola igazgatója nem a közoktatási törvényben foglaltakkal összhangban járt el. Azáltal, hogy az iskola eljárását megvizsgálva a jegyző törvénysértést nem állapított meg, a fenntartói irányítói jogkörét nem gyakorolta megfelelően, az abban foglalt, ráruházott feladatokat nem látta el. A fenntartói irányítás egyik elemében a helyi önkormányzat valójában arra lenne hivatott, hogy fenntartói ellenőrzése, vizsgálata során észlelje és megállapítsa a fenntartott intézmény által okozott törvénysértéseket, majd azok orvoslására felhívja a fenntartott szervet, eredménytelenség esetén  pedig utasítsa a közoktatási intézmény vezetőjét új döntés, illetve az elmulasztott intézkedés meghozatalára vagy éppen maga semmisítse meg a jogszabálysértő döntést. A törvényességi felügyelet ugyanakkor csak akkor képes betölteni azt a szerepet, amelyre hivatott, ha az azt gyakorló szerv képes magának a törvénysértésnek a felismerésére. A Budapest Főváros I. Kerületi Önkormányzat jegyzője nem ismerte fel az iskola eljárásában a törvénysértést, ezáltal megakadályozta azt, hogy a fenntartó törvényben előírt feladatát ellássa. Önkényes és visszaélésekre lehetőséget adó a jegyző azon gyakorlata, mely figyelmen kívül hagyva a jogszabályban foglaltakat indokolás és jogszabályi hivatkozás nélkül megállapítja - helytelenül - a törvénysértés hiányát.         
	A panaszos 1996. március 25. napján kelt levelében ismét a polgármesteri hivatalhoz fordult, kifogásolva a válaszlevélben foglaltakat és érdeklődve a jegyző által írtak ellen való fellebbezési vagy panaszfórum felől. 1996. május 2. napján kelt, és a polgármesteri hivatalhoz címzett levelében a panaszos sérelmezte, hogy az önkormányzat polgármesteri hivatala nem válaszolt korábbi levelére. Mivel választ e levelére sem kapott, a panaszos személyesen jelent meg a polgármesteri hivatalban, ahol a polgármesterhelyettessel beszélt, aki ígéretet tett arra, hogy megbeszéli az ügyet az új jegyzővel. Röviddel ezután, 1996. május 22. napján a panaszos, az iskola igazgatója, a jegyző és a polgármesteri hivatal közoktatási osztályának egy munkatársa egy közös megbeszélésen vettek részt, melynek eredményeképpen a jegyző 1996. május 30. napján kelt levelében felkérte az iskola igazgatóját arra, hogy készítsen (a panaszos) gyermekéről, Farkas Krisztináról egy részletes jellemzést, amely kitér a gyermek eddigi és lehetséges további tanulmányi előmenetelére is.
	A kerületi önkormányzat jegyzője az iskola fenntartójának, a kerületi önkormányzatnak a képviseletében eljárva, a szülő levele által szerzett tudomást arról, hogy az iskola igazgatója nem tesz eleget törvényben előírt kötelezettségének és nem működik együtt a szülővel azáltal, hogy a gyermek tanulmányi előmenetelére, személyiségére, és az iskola osztályozási gyakorlatára vonatkozóan a szülőnek kifejezett kérése ellenére sem nyújt tájékoztatást, nem ad a feltett kérdésekre érdemi választ.
	A helyi önkormányzat sem a panaszos 1996. március 25-én küldött első, sem pedig az 1996. május 2. napján küldött második levelére nem válaszolt. Intézkedését (az 1996. május 22. napján tartott megbeszélést és az 1996. május 30. napján kelt felkérését) végül valójában közvetlenül az idézte elő, hogy a panaszos-szülő személyesen kereste fel a polgármesteri hivatalt. A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény 109.§-a alapján az önkormányzati hatósági ügyben folyó eljárásra az államigazgatási eljárás általános szabályiról szóló 1981. évi I. törvényt kell megfelelően alkalmazni. A jegyző azonban a fenntartói irányítás során nem hatósági jogkörben járt el, ezért az államigazgatási eljárásokról szóló törvény (mely a hatósági eljárásokra vonatkozó általános eljárási szabályokat állapítja meg) hatálya alá a jegyző sérelmezett eljárása nem tartozik. Nem vonatkozik ezért eljárására a 30 napos államigazgatási elintézési határidő sem. A közoktatásról szóló törvény nem rendelkezik a fenntartónak a működés jogszerűségi vizsgálata során tett intézkedéseinek, döntéseinek elintézési idejéről. Mégis megállapítható, hogy helytelenül járt el a helyi önkormányzat akkor, amikor a panaszos-szülő beadványaira nem válaszolt. A közoktatásról szóló törvény 14. § (1) b) pontja alapján ugyanis a szülő joga különösen, hogy gyermeke fejlődéséről, magaviseletéről, tanulmányi előmeneteléről rendszeresen részletes és érdemi tájékoztatást, neveléséhez tanácsokat, segítséget kapjon. Az iskola felelős a gyermekek, tanulók testi, értelmi, érzelmi, erkölcsi fejlődéséért, melynek érdekében a gyermek, a tanuló személyiségének fejlesztésében, képességeinek kibontakoztatásában együttműködik a szülővel. Az iskola és a szülő közötti együttműködésnek egyik eleme a szülő joga arra, hogy gyermekének fejlődéséről, tanulmányi előmeneteléről tájékoztatást kapjon annak érdekében, hogy az iskola segítségével együtt tudja alakítani gyermeke nevelését. Jelen esetben az iskola igazgatója nem nyújtott tájékoztatást a szülőnek a feltett kérdések vonatkozásában, ezért, mint fenntartó szervnek, az önkormányzatnak lett volna feladata és kötelessége az iskola figyelmének felhívása a mulasztásra. A jegyző nem válaszolt sem a panaszosnak sem a 1996. március 25., sem pedig az 1996. május 2. napján kelt levelére. Elvárható lett volna azonban a fenntartó részéről a szülő és a gyermek érdekeire tekintettel a szülő beadványától számított ésszerű időn belül a panaszos-szülő levelére való válaszadás. Azáltal, hogy a Budapest Főváros I. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatala a panaszosnak nem válaszolt ésszerű határidőn belül bizonytalanságban tartotta őt és megakadályozta a panaszos-szülő közoktatási törvényben foglalt jogának érvényesítését és kötelezettségének teljesítését. A helyi önkormányzat eljárásával törvénysértést nem okozott, azonban a szülőnek az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való jogát sértette.  

Megállapítom, hogy a Budapest Főváros I. Kerületi Önkormányzat jegyzőjének eljárása az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal kapcsolatban alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot okozott akkor, amikor az önkormányzat fenntartásában lévő iskola mulasztását kifogásoló szülő kérelmét az önkormányzat hatáskör hiányában elutasította.

Megállapítom, hogy a Budapest Főváros I. Kerületi Önkormányzat jegyzőjének eljárása az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal kapcsolatban alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot okozott akkor, amikor a fenntartásában lévő iskola mulasztása kapcsán (az iskola azon eljárása tekintetében, mely a szülőnek a gyermek személyiségére, tanulmányi előmenetelére és az iskola osztályozási gyakorlatára vonatkozó kérdéseire nem válaszolt) nem válaszolt, illetve akkor, amikor válaszában törvénysértést nem állapított meg.

	A panaszos személyes közbenjárására végül 1996. május 22. napján egy - az összes érintett részvételével lezajlott - megbeszélést követően 1996. május 30. napján kelt levelében a jegyző felkérte az iskola igazgatóját, hogy figyelemmel az 1996. január 22-én kelt, a szülőnek az igazgatóhoz intézett levelében megfogalmazott kérdésekre készítsen jellemzést a gyermekről külön kitérve tanulmányi előmenetelére. Annak ellenére e feladatok elvégzésére kérte fel az önkormányzat az iskolát, hogy tudomással bírt a panaszos-szülő által konkrétan megfogalmazott egyéb kérdéseiről. Értelmetlen és felesleges kérés volt az iskolától egy olyan jellemzés elkészítésének kérése, mely általános megállapításokat tartalmaz szemben a szülő konkrétan megjelölt kérdéseivel. Elég, célratörőbb és egyértelműbb lett volna az a megoldás, ha a jegyző az iskola igazgatóját arra kérte volna fel, hogy a szülő által konkrétan megjelölt kérdésekre nyújtson választ az iskola. Nem helyettesíthető ugyanis a szülő által konkrétan megfogalmazott kérdések megválaszolása általi iskolai együttműködés egy, a gyermek tanulmányi előmeneteléről és személyiségéről készített általános jellemzés.   

Megállapítom, hogy a Budapest Főváros I. Kerületi Önkormányzat jegyzőjének eljárása az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal kapcsolatban alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot okozott akkor, amikor a fenntartói irányítása alá tartozó iskolához érkezett konkrét szülői kérdések megválaszolása helyett a gyermekről - tanulmányi előmenetelére is kitérő - részletes jellemzésírásra utasította az iskolát.

	Tekintettel arra, hogy az iskola igazgatója a jegyző felkérésének nem tett eleget, a panaszos 1996. június 24. napján ismét levelet írt a polgármesteri hivatalhoz, jelezve az iskola igazgatójának mulasztását. Időközben azonban, 1996. június 21-i dátummal a panaszos kézhezvette az iskola igazgatójának a panaszos gyermekéről készített jellemzését, mely az eredetileg feltett négy kérdésre a választ nem tartalmazta. A panaszos ezután 1996. június 26-i keltezéssel ismét levelet írt a jegyzőnek, melyhez csatoltan megküldte az iskolaigazgató jellemzését és kérte a jegyző mielőbbi intézkedését, mindezek mellett pedig bejelentkezett a jegyző fogadóórájára. A jegyző - a panaszos szerint - ígéretet tett arra, hogy „tesz még egy kört” az igazgatónál. A panaszos 1996. július 26. napján kelt levelében ismételten kérte a jegyző intézkedését és határozathozatalát. A panaszos 1996. június 26-i kérelme és a jegyző 1996. augusztus 26-i intézkedése között eltelt idő ismét csak nem tekinthető ésszerű időn belülinek. (Az iskolához a jegyző a nyári szünet ideje alatt is fordulhatott volna, mert - az iskolától beszerzett információ alapján - a közoktatási intézményben a szünidőben is ügyintézésre alkalmas irodai ügyelet működik.)  A jegyző azáltal, hogy két hónapig nem tett semmit azért, hogy a helyi önkormányzat fenntartásában lévő iskola együttműködő magatartást tanúsítson a szülővel szemben, és segítséget nyújtson neki szülői joga érvényesítéséhez, és szülői kötelezettségének teljesítéséhez, a szülőnek ismételten az Alkotmányban deklarált 2.§ (1) bekezdésében rögzített jogbiztonsághoz való jogból fakadó tisztességes eljárásához való jogát sértette meg. 

Megállapítom, hogy az Budapest Főváros I. Kerületi Önkormányzat jegyzőjének eljárása az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal kapcsolatban alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot okozott akkor, amikor a jegyző az önkormányzat fenntartásában lévő iskola jogszabálysértő működésével kapcsolatos szülői panaszra ésszerű időn belül nem válaszolt.

	A jegyző 1996. augusztus 26. napján végül az iskola igazgatójához írt levelében felkérte az iskola igazgatóját, hogy a panaszos szülő jogainak érvényesülése érdekében a közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény 14.§ /1/ bekezdésében foglaltaknak megfelelően járjon el. Levelével egyidőben a jegyző a szülőnek címzett levelében arról tájékoztatta a szülőt, hogy a közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. tv. 102.§.2/c, a 104.§. 1/a és 2. pontjaiban biztosított jogkörénél fogva megvizsgálta az iskola intézkedését és megállapította, hogy az intézmény a jogszabályokban előírtak szerint törvényesen működik. A jegyző továbbá arról is tájékoztatta a panaszost, hogy a döntéshozatal jogszerűségének vizsgálatára azért nincs módja, mert az iskola a gyermekével  kapcsolatban semmilyen döntést nem hozott, ezért nincs is jogi lehetősége arra, hogy az iskola igazgatóját új döntés meghozatalára utasítsa. A jegyző a közoktatási törvényben foglaltaknak megfelelően járt el akkor, amikor felkérte az 1996. augusztus 26. napján kelt levelében a helyi önkormányzat fenntartásában lévő iskola igazgatóját, hogy a szülőnek a közoktatási törvényben biztosított jogának érvényesíthetősége érdekében járjon el. A jegyző ugyanakkor a szülőhöz címzett levelében - a közoktatási törvény vonatkozó paragrafusaira hivatkozva - azt fejti ki, hogy az iskola törvényesen működik, az iskola döntéshozatalát pedig nem tudja vizsgálni iskolai döntés hiányában. A jegyző jogértelmezése azonban nem helytálló. A hivatkozott törvényhelyek szerint : 102.§ (2) c) :  "A fenntartó ellenőrzi a közoktatási intézmény gazdálkodását és működésének törvényességét;", 104.§ (1) a) : "A törvényesség biztosítása keretében kell ellenőrizni....a működés és döntéshozatal jogszerűségét;", 104.§ (2) " Az (1) bekezdés a) pontjában szabályozott ellenőrzés eredményeképpen a fenntartó felhívja a közoktatási intézmény vezetőjét a jogszabálysértő döntés orvoslására. ha a felhívás nem vezet eredményre, a jogszabálysértő döntést megsemmisíti, és a közoktatási intézmény vezetőjét új döntés, illetve az elmulasztott intézkedés meghozatalára utasítja.(...)" A szülő által sérelmezett kérdés azonban nem egy, az iskola által hozott döntés kifogásolása, hanem az iskola adott kérdésekben való válaszadásának hiánya, valójában mulasztása volt. Jelen esetben tehát nem a döntéshozatal, hanem egy, az iskola által elkövetett mulasztás a sérelem tárgya. A mulasztás azonban az iskola működésével hozható összefüggésbe, melyre pedig a közoktatási törvény hivatkozott paragrafusai alapján kiterjed a fenntartó ellenőrzési jogköre. Jogszabálysértő módon járt tehát el a jegyző akkor, amikor arra hivatkozva, hogy az iskola döntést nem hozott, úgy foglalt állást, hogy annak jogszerűségét sem tudja vizsgálni.  A Buadapest Főváros I. Kerületi Önkormányzat jegyzőjének eljárására a b) pontban megállapítottak megfelelően irányadók.

	A panaszos 1996. szeptember 2. napján kelt, a jegyzőhöz címzett levelében csalódottságát és ellenvéleményét fejezte ki a jegyző 1996. augusztus 26. napján kelt levelében foglaltak miatt, és továbbra is kérte a jegyzőtől a fellebbviteli fórum megjelölését, illetve azt, hogy az iskola válaszolja meg a hozzá intézett négy kérdést; levelére választ a jegyzőtől nem kapott. A jegyző nem hagyhatta volna figyelmen kívül a szülő levelét, hiszen ezáltal a szülőt - közvetetten bár, de - a közoktatási törvényben foglalt, a gyermeke fejlődéséről, magaviseletéről, tanulmányi előmeneteléről szóló rendszeres, részletes és érdemi tájékozatástól fosztotta meg. A helyi önkormányzat, mint az iskola fenntartója, irányítója és törvényességi felügyelője nem mellőzheti az iskola működését kifogásoló, hozzá forduló szülő kérelmével való érdemi foglalkozást.

Megállapítom, hogy az Budapest Főváros I. Kerületi Önkormányzat jegyzőjének eljárása az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal kapcsolatban alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot okozott akkor, amikor a jegyző az önkormányzat fenntartásában lévő iskola jogszabálysértő működésével kapcsolatos szülői panaszra nem válaszolt.

	1996. október 7. napján kelt levelében a panaszos tájékoztatta a jegyzőt, hogy 1996. szeptember 20-i keltezéssel választ kapott az iskola igazgatójától az 1996. január 22. napján feltett négy, a gyermek személyiségével, tanulmányi előmenetelével, az iskola gyakorlatával összefüggő kérdéseire. A panaszos levelének zársorai között így fogalmazott: "A kérdést, hogy az igazgató úr általam kifogásolt elvei és gyakorlata helyes-e, vagy sem, máshol fogom feltenni, de talán az önkormányzatnak is van erről véleménye." A panaszos ugyanennek a levélnek a második bekezdésében arról ír, hogy "Most bejelentem, hogy nyolc hónapos szégyenletes herce-hurca után végre választ kaptam azokra a kérdésekre, amiket feltettem." A levél elején a panaszos elismeri, hogy a feltett kérdéseire válaszokat kapott, ugyanakkor az iskolaigazgatóhoz írt - és a jegyzőnek csatoltan megküldött - levélben, a válaszokkal kapcsolatban kifejtett kifogásai tárgyában jelzi, hogy kérdéseit máshol fogja feltenni, de talán az önkormányzatnak is van erről véleménye. Nem várható el a jegyzőtől, hogy úgy értelmezze a vonatkozó levelet, mint az iskolaigazgató válaszának kifogásolását, így a levél tartalma, félreérthető volta miatt nem kötelezte a jegyzőt érdemi válaszadásra sem, hiszen erre a panaszos kérése nem is irányult egyértelműen. A jegyzőhöz írt levélből nem volt megállapítható a panaszos szándéka, így az sem, hogy a levélben foglaltak igényelték volna-e a jegyző intézkedését vagy érdemi válaszát.

Megállapítom, hogy nem okoz az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal kapcsolatban alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot, ha a jegyző nem intézkedik olyan, hozzá megküldött, az önkormányzat fenntartásában lévő iskola igazgatójának eljárásával kapcsolatos szülői levél kapcsán, mely nem fejezi ki egyértelműen azt, hogy a szülő az iskola eljárását kifogásolja-e vagy sem. 

c) A Batthyány Lajos Általános Iskola iskolaszékének eljárása kapcsán benyújtott panasz
 
	Időközben a panaszos telefonon felkereste az iskolaszék elnökét, akit arra kért, hogy bírja rá az iskola igazgatóját arra, hogy válaszoljon a kérdéseire. Az iskolaszék keltezés nélküli - a panaszos által 1996. április 29. napján átvett - határozata szerint a panaszos-szülő által feltett kérdések megválaszolása azért nem tartozik az iskolaszék hatáskörébe, mert az kizárólag a gyermeket oktató szakemberek, közvetlen oktatók feladata. A panaszos az 1996. április 29. napján kelt, az iskolaszék elnökéhez címzett levelében sérelmezte, hogy az iskolaszék nem nyújt segítséget számára az iskolaigazgató által megválaszolatlanul hagyott kérdések megválaszolásában, ezért írásban is megismételte korábbi szóbeli kérelmét. 1999. május 6. napján kelt levelében az iskolaszék elnöke a panaszossal azt közölte, hogy az iskolaszéknek  nincs olyan jogszabályban biztosított joga, hogy az intézmény vezetőjét bármilyen kérdésben is utasítsa. Az iskolaszék álláspontja szerint, továbbá a panaszos által hivatkozott jogszabályhelyek az intézmény általános működésével kapcsolatos jogosítványokat tartalmazzák, az ezzel összefüggésben hozott döntések, intézkedések ellen benyújtott kérelmekkel kapcsolatban. Mivel azonban a szülő által felhozottak ebben a relációban nem minősíthetők döntésnek illetve intézkedésnek, ezért azzal érdemben az Iskolaszék nem tud foglalkozni.
	A közoktatásról szóló - az adott időben hatályos - 1993. évi LXXIX. törvény 59.§ (2) bekezdése szerint az iskolában a nevelő és oktató munka segítése, a nevelőtestület, a szülők és a tanulók, az intézményfenntartók, továbbá az intézmény működésében érdekelt más szervezetek együttműködésének előmozdítására iskolaszék alakul. A hivatkozott törvény idézett paragrafusa és szellemisége is a közoktatásban résztvevő valamennyi szereplő közötti együttműködés előmozdítására törekszik. Az iskola, mint közoktatási intézmény sokszereplős kapcsolatrendszerében tehát az iskolaszék az a szerv, amely a közoktatási törvényben foglaltak alapján a törvény erejénél fogva köteles a szereplők egymás közötti együttműködését elősegíteni. 
	A szülő 1996. január 4. és 22. napján két, azt követően pedig (az iskolaszékhez való fordulás 1996. április végi dátumáig is) több alkalommal is fordult az iskolához a feltett kérdések megválaszolása végett. Az iskolaszékhez benyújtott beadvány idején hatályos - közoktatási törvény 60. § (1) bekezdése alapján az iskolaszék döntési jogkörébe tartozik működési rendjének és munkaprogramjának elfogadása, tisztségviselőinek megválasztása, továbbá azok az ügyek, amelyekben a nevelőtestület vagy a fenntartó döntési jogát az iskolaszékre átruházza. A vizsgálatom során az iskolaszék egy tagjától kapott tájékoztatás szerint sem a nevelőtestület, sem pedig a fenntartó döntési jogot nem ruházott át az iskolaszékre. Mindezek alapján a kérdésben döntési jogköre az iskolaszéknek valóban nem volt, volt azonban véleménynyilvánítási lehetősége. Az iskolaszék véleménynyilvánítási jogköre a közoktatási törvény 60.§ (4) bekezdésében foglaltak szerint azonban a nevelési-oktatási intézmény működésével kapcsolatos valamennyi kérdésre kiterjed. Több ok miatt is elvárható lett volna az iskolaszék részéről a szülő által megjelölt sérelmek kapcsán a véleménynyilvánítás. Egyrészt azért, mert az iskolaszék törvényben rögzített kötelező feladata egyebek mellett az iskola és a szülő együttműködésének előmozdítása. Másrészt azért, mert a közoktatási törvény lehetőséget ad az iskolaszéknek a nevelési-oktatási intézmény működésével kapcsolatos valamennyi kérdésben a véleménynyilvánításra. Végül pedig azért, mert a szülő által előadottakból (és az iskolával való levélváltásaiból is) kétségtelenül kiderül az a tény, hogy az iskola vele szemben nem tanúsított kellő együttműködést a valójában törvényben foglalt joga érvényesítéshez, és az iskolaszéktől, mint a közoktatásban résztvevő szereplők együttműködésének előmozdítását elősegítő szervtől elvárható lett volna az iskola eljárásáról való véleményalkotás.   

Vizsgálatom eredményeképpen megállapítom, hogy a Batthyány Lajos Általános Iskola Iskolaszéke az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal kapcsolatban alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot okozott akkor, amikor nem tett eleget a közoktatási törvényben foglalt kötelezettségének azáltal, hogy nem segítette elő - külön megfogalmazott szülői kérés ellenére sem - a szülő és az iskola együttműködését.

2. A gyámhatóságoknak a panaszos és gyermeke közötti kapcsolattartás végrehajtása tárgyában elmulasztott intézkedései miatt benyújtott panasz

a) A Budapest Főváros II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatala Szociális és Gyermekvédelmi Irodájának a kapcsolattartás végrehajtása érdekében tett intézkedései
 
I.  Hatékonysága

	A panaszos első alkalommal 1993. február 22. napján fordult a gyámhatósághoz jelezve azt, hogy a gyermek anyja akadályozza őt a gyermekkel való kapcsolattartásban, illetve, hogy az anya - az apa tudta nélkül - nem járatja a gyermeket iskolába. A panaszos ezt követően - az ügynek a Budapest VII. Kerületi Gyámhivatalhoz való 2000. március 14. napján történő áttételét megelőzően - 7 év alatt 16 alkalommal ( 1993. február 22., március 3., 1993. április 3.,1993. május 26., 1993. augusztus 16., 1993. szeptember 8.,1995. szeptember 13., 1995. szeptember 25., 1996. augusztus 5., 1996. augusztus 26., 1998. december 8., 1999. november 26., 1999. december 17., 1999. december 20., 2000. január 11., 2000. január 17.) fordult az első fokú gyámhatósághoz - egyebek mellett - a végrehajtható jogerős bírósági határozatban megállapított apai kapcsolattartás végrehajtásának érvényesítése érdekében.
	Az 1997. november 1. napjáig hatályban lévő, a kiskorúakról való állami gondoskodásról, valamint a szülő és a gyermek kapcsolattartásának szabályozásáról szóló 51/1986. (XI. 26.) MT rendelet a 22. § (1) bekezdése alapján a kapcsolattartás célja, hogy az arra jogosult szülő a gyermek nevelését, fejlődését folyamatosan figyelemmel kísérje, tőle telhetően elősegítse, a szülő és gyermek, valamint a testvérek közötti családi kapcsolatot fenntartsa. Az ugyancsak 1997. november 1. napjáig hatályban lévő, a gyámhatóságokról, egyes gyámhatósági feladatokról és a gyámhatósági eljárásról szóló 12/1987. (VI. 29.) MM rendelet 36. §-a szerint pedig a kiskorú testi, értelmi és erkölcsi fejlődését veszélyezteti, ha a szülő a gyermekét a különélő másik szülő ellen neveli, illetve a kapcsolattartásra vonatkozó jogerős határozatnak szándékosan és ismételten nem tesz eleget.
	A házasságról, a családról és a gyámságról szóló 1952. évi IV. törvény (a továbbiakban: Csjt.) 92. § (1) bekezdése alapján a gyermekétől különélő szülő joga és kötelessége, hogy gyermekével kapcsolatot tartson fenn, vele rendszeresen érintkezzen (a kapcsolattartás joga). A gyermeket nevelő szülő vagy más személy köteles a zavartalan kapcsolattartást biztosítani. 1995. július 4-től pedig a bekezdés még tovább bővült azzal, hogy a gyermeknek joga, hogy különélő szülőjével személyes és követlen kapcsolatot tartson fenn. Ugyanezen paragrafus (6) bekezdése pedig arról rendelkezik, hogy a kapcsolattartásra vonatkozó bírósági határozat végrehajtásáról a gyámhatóságnak kötelessége gondoskodni. A gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény 114. § b) pontja alapján is a szülői felügyeleti joggal, illetve a gyermektartásdíjjal kapcsolatban a városi gyámhivatal intézkedik a bíróság, valamint a gyámhivatal által szabályozott kapcsolattartás végrehajtásáról.
	Az eljárásomban vizsgált hosszú gyámhatósági eljárás során a kapcsolattartási kérdés és a kapcsolattartás legfontosabb szereplőjének, a gyermeknek az érdekei mindvégig háttérbe szorultak. A gyámhatóság nem tisztázta megfelelően a tényállást már a kapcsolattartás elmaradásának első bejelentésekor sem, és az azt követő 15 egyéb alkalomkor sem. Kötelessége lett volna a gyámhatóságnak megállapítani (a panaszossal való kapcsolatfelvétel útján) hogy melyek voltak azok az alkalmak, amelyeken az anya megakadályozta a kapcsolattartást. Feladata lett volna ez annál is inkább, mert az egyes elmaradt kapcsolattartásokat a 12/1987. (VI.29.) MM rendelet 35.§ (3) bekezdése, majd 1997. november 1-től a 149/1997. (IX.10.) Korm.rendelet 30.§ (2) bekezdése szerint is pótolni kellett volna. Nem volt kellően megalapozott a Budapesti II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatala Szociális és Gyermekvédelmi Irodája VIII.259/2/1994. számon 1994. február 20. napján a kiskorú védő-óvó ügyében hozott  határozatának állásfoglalása sem, mely szerint: A kapcsolattartás bíróság által megállapított rendjének megváltoztatása céltalan, hiszen az együttlakás korlátlan lehetőséget biztosít az apa számára. A továbbiakban erre vonatkozólag a Gyámhatóság semmiféle kötelezettséget nem jelölhet ki a szülők részére, mivel a gyermek helyzete védő óvó intézkedéssel nem változtatható meg. Megvalósítható ugyanis a kapcsolattartás megakadályozása úgy is, hogy az elvált szülők egy lakásban élnek a gyermekkel együtt.  Nem tisztázta a gyámhatóság azt, hogy mely elmaradt kapcsolattartások miatt fordult a panaszos a gyámhatósághoz. Az egyes elmaradt kapcsolattartások esetében külön-külön mindannyiszor az államigazgatási eljárásról szóló 1957. évi IV. törvény végrehajtásról szóló, vonatkozó 82.§ (1) bekezdésében rögzített eljárási rendjét kellett volna a gyámhatóságnak alkalmaznia. Minden elmaradt kapcsolattartás esetében a gyámhatóságnak figyelmeztetnie kellette volna a kapcsolattartás kötelezettjét a bírósági határozatban foglaltak betartására, majd bírságot (a (3) bekezdés szerint akár ismételten is) kellett volna kiszabjon, illetve további nem teljesítés esetén a rendőrség közreműködésével kényszerítheti ki a kapcsolattartást, végül pedig a gyermekelhelyezés megváltoztatása iránt a gyámhatóság akár pert is indíthatott volna, költségtérítésre kötelezhette volna a kötelezettet, szükség esetén a gyermeket védelembe is vehette volna.
	A II. kerületi gyámhatóság a kapcsolattartásról szóló határozat végrehajtása érdekében azonban az első bejelentéstől számított 7 év alatt két intézkedést tett (ugyanis a telefonon történő figyelemfelhívás, melyről a gyámhatóság a panaszosnak az 1993. szeptember 15. napján kelt levelében tájékoztatta nem értékelhető figyelmeztetésként, hiszen annak írásbeli formát kellett volna öltenie):
1. 1996. október 18. napján a gyámhatóság felszólította az anyát, hogy a bírósági ítéletben pontosan meghatározott kapcsolattartást tegye lehetővé az apa számára.
2. 1999. december 23. napján kelt levelében a gyámhivatal ismét felhívta az anya figyelmét arra, hogy ne akadályozza a gyermek és az apja közötti kapcsolattartást és az eset megismétlődésére pénzbírság kiszabását helyezett kilátásba.
	A gyámhatóságnak kötelessége lett volna a különleges helyzetben (az elvált szüleivel egy háztartásban) élő gyermek esetét a kapcsolattartás végrehajtására irányuló eljárás során részletesebben megvizsgálni. A gyámhatóság már egy környezettanulmány lefolytatásával is közelebbi és valós képet kaphatott volna a panaszos-apa sérelmeiről és a gyermek helyzetéről egyaránt.
A gyámhatóságnak lett volna tehát kötelessége a gyermekével kapcsolatot fenntartani igyekvő apa bírósági végrehajtható határozatban foglalt kapcsolattartási joga érvényesítése érdekében való hatékony fellépés. A gyámhatósági előadó azonban nem vette figyelembe azt, hogy az apa kérelme nem csupán a gyermek tanulmányaira, hanem a kapcsolattartás végrehajtására is kiterjedt. Nem tett eleget a gyámhatóság törvényi kötelezettségének akkor, amikor nem tett megfelelően hatékony intézkedéseket a bírósági határozatban rögzített kapcsolattartás végrehajtása érdekében. Azáltal, hogy a törvényalkotó a gyámhatóságot ruházta fel e jogkörrel, állami segítséget kívánt nyújtani a kapcsolattartás jogosultjainak azokban az esetekben, amikor a bíróság által megítélt kapcsolattartást a jogosult önmaga nem tudja érvényesíteni és a gyermek valamelyik szülőjét nem láthatja. A gyámhatóság azáltal, hogy nem tette meg a megfelelően hatékony intézkedéseket a kapcsolattartás körülményeinek felderítése terén és a kapcsolattartás végrehajtása érdekében, jogszabálysértően járt el és nem töltötte be azt a funkcióját, melyre - a jogalkotó szándéka szerint - hivatott lett volna.  Tekintettel arra, hogy a gyámhatósági vizsgálat nem terjedt ki - a tényállás tisztázatlansága (III. pontban részletesen kifejtve) miatt - arra a kérdésre, hogy az egy háztartásban élő szülők esetén a kapcsolattartsásra jogosult szülő és a gyermek között hogyan valósult meg (vagy nem valósult meg) a kapcsolattartás, a gyermek jogainak sérültét nem állt módomban vizsgálni. 
	Törvénysértő eljárásával a gyámhatóság az Alkotmányban rögzített jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal kapcsolatban alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot okozott. 

Vizsgálatom eredményeképpen megállapítom, hogy a gyámhatóság az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal kapcsolatban alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot okozott akkor, amikor az apa végrehajtható bírósági határozatban rögzített kapcsolattartási jogának végrehajtása érdekében nem tett megfelelően hatékony intézkedéseket.    

II. Az eljárás hossza

	Megfelelően hatékony intézkedésekkel a gyámhatóság lecsökkenthette volna a kapcsolattartás végrehajtása tárgyában lefolytatott gyámhatósági államigazgatási eljárás idejét.
	A kapcsolattartást szabályozó jogerős bírósági határozat végrehajtása a Csjt. 92.§ (6), majd a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997.évi XXXI. törvény 114.§-a alapján a gyámhatóság feladata; az államigazgatási eljárás általános szabályiról szóló 1957. évi IV. törvény (a továbbiakban: Áe.) 2.§-ának (2) bekezdése szerint a közigazgatási szervek előmozdítják a jogok érvényesülését és a kötelességek teljesítését, az állampolgári fegyelem megszilárdítását. A vizsgálat tárgyát képező esetben a jogerős bírósági határozatban megjelölt kapcsolattartásra jogosult apa kapcsolattartási jogát szerette volna a gyámhatóság segítségével érvényesíteni.
	Az Áe. 2.§ (7) bekezdése előírja, hogy a közigazgatási szervek feladataikat gyors és egyszerű eljárással kötelesek teljesíteni. A kapcsolattartás meghiúsulásának első bejelentését (1993. február 22.) követő 7 évben első alkalommal 1996. október 18. napján szólította fel a gyámhatóság az anyát arra, hogy a bírósági ítéletben pontosan meghatározott kapcsolattartást tegye lehetővé az apa számára. Ezt követően a gyámhivatal 1999. december 23. napján kelt levelében ismét felhívta az anya figyelmét arra, hogy ne akadályozza a gyermek és az apja közötti kapcsolattartást. Az anya figyelemfelhívása a teljesítésre nem érdemi határozat, ezért az elintézési határidő nem az Áe. 15.§ (1) bekezdéséből következik. Az Áe. azonban akkor, amikor az alapelvek között a gyors és egyszerű eljárás követelményét írja elő az államigazgatási szervek feladatainak ellátására, az ügyintézés menetét általános jelleggel szabályozza. Tekintettel arra, hogy az eljárás a szülő és a gyermek közötti kapcsolattartásra irányult, különös figyelmet kellett volna a gyámhatóság fordítson arra, hogy az apa jogának érvényesítését - törvényi kötelezettségénél fogva - minél előbb elősegítse. Az ügy jellege haladéktalan intézkedést igényelt volna, így az államigazgatási eljárásokban alkalmazott 30 napos elintézési határidő sem lett volna megnyugtató: a gyámhatóság azonban a bejelentéstől számított 3, majd újabb 3 évig nem intézkedett a kapcsolattartás végrehajtása érdekében.
	Az államigazgatási - így a gyámhatósági - eljárásban a közigazgatási szerv az ügyfelet csak a legminimálisabb ideig tarthatja bizonytalanságban az ügy kimenetelét illetően. A gyámhatóság azáltal, hogy a jogerős bírósági határozatban meghatározott kapcsolattartás végrehajtásáról nem gondoskodott - csak ésszerűtlenül hosszú idő elteltével -  a panaszost (az apát) bizonytalanságban tartotta.
	Az Áe. 2.§ (1) bekezdése szerint a közigazgatási szervek eljárásukban kötelesek következetesen érvényre juttatni a törvényességet, demokratizmust és humanizmust. A demokratizmus fontos és alapvető követelménye a jogszabályok feltétlen érvényesülése. Visszaélésekre adhat okot az, ha a hatóság - speciális szabályozás hiányában - az eljárására vonatkozó általános szabályokat (jelen esetben az alapelvi szintű szabályokat) önkényesen figyelmen kívül hagyja. A gyors és egyszerű ügyintézés követelményét az Áe. minden államigazgatási eljárással szemben kötelezőnek tartja, így a gyámhatóságnak a kapcsolattartás végrehajtására irányuló eljárásban is. A hét év alatt tett két intézkedés nem felel meg sem a gyors, sem pedig az ésszerű időn belüli elintézés követelményének. Az ésszerűtlenül hosszú ügyintézés az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal kapcsolatban okozott alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot.

Vizsgálatom eredményeképpen megállapítom, hogy a gyámhatóság akkor, amikor az apa a végrehajtható bírósági határozatban rögzített kapcsolattartási jogának végrehajtása érdekében a gyámhatóság 7 éven keresztül 2 intézkedést tett az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott.    

III. Tényállás tisztázása

	A gyámhatóság a kapcsolattartás végrehajtása iránti eljárása során a tényállás tisztázása érdekében a következő lépéseket tette:
1. A Budapest II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatal Családvédelmi Osztálya (a továbbiakban: gyámhatóság) 1993. március 9. napján, mint első fokú gyámhatóság a gyermek anyjának meghallgatásra idézést küldött, melyre 1993. március 24. napján az édesanya megjelent. A meghallgatáson a gyermek magántanulói státuszából fakadó veszélyeztetettségének megállapíthatósága képezte a vizsgálat tárgyát, a panaszosnak a kapcsolattartás végrehajtására vonatkozó kérelmét a gyámhatóság figyelmen kívül hagyta.
2. A gyámhatóság 1993. szeptember 15. napján kelt, a panaszosnak címzett levelében tájékoztatta a kapcsolattartásra jogosult apát, hogy telefonon felhívta a gyermek anyjának figyelmét arra, hogy a bírósági ítélet előírásai alapján kell a kapcsolattartás rendjét betartani. (A levél keltének időpontjáig a panaszos 1993. február 22-től  már hat alkalommal - 1993. március 3., 1993. április 3., 1993. május 26., 1993. augusztus 16., 1993. szeptember 8.,1995. szeptember 13. napjain - fordult a gyámhatósághoz kérve a bíróság által megállapított kapcsolattartás végrehajtását.) 
3. 1994. február 21. napján a gyámhatóság a VIII.259/2/1994. számon hozott határozatában a kiskorú gyermek védő-óvó ügyében az apa kérelmét elutasította. A határozat indokolása azonban kitért az apa kapcsolattartás végrehajtására irányuló kérelmére is, melyben úgy foglalt állást, hogy az apa "gyermekével való kapcsolattartási panasza gyámhatósági intézkedéssel nem orvosolható, azt csak a közös lakásban lakó két szülő oldhatja meg, elsősorban az otthoni légkör javításával. A kapcsolattartás bíróság által megállapított rendjének megváltoztatása céltalan, hiszen az együttlakás korlátlan lehetőséget biztosít az apa számára. A továbbiakban erre vonatkozólag a Gyámhatóság semmiféle kötelezettséget nem jelölhet ki a szülők részére, mivel a gyermek helyzete védő óvó intézkedéssel nem változtatható meg. (...) A Gyámhatóság a helyzet megoldására való lehetőségeit kimerítette, korábban szóban és írásban többször felhívta a szülők figyelmét, a bírósági végzésben foglaltak betartására.”
4. Az apának az első fokú gyámhatóság határozata ellen benyújtott fellebbezése nyomán a Budapest Főváros Köztársasági Megbízott Hivatala KMBH.08-1497/4/1994. számú, 1994. május 3. napján kelt határozatával az első fokú határozatot megsemmisítette és a kerületi gyámhatóságot új eljárás lefolytatására kötelezte. A Köztársasági Megbízott Hivatala azzal indokolta döntését, hogy az érdemi döntéshez nem állt elegendő adat rendelkezésre, és a tényállás további tisztázását tartotta szükségesnek. A másodfokú hatóság arra hívta fel az első fokú gyámhatóság figyelmét, hogy a tényállás megfelelő tisztázása érdekében  szükség lehet tanúk, és a szülők együttes meghallgatására, új pedagógiai szakvéleményre, a nevelési tanácsadó pszichológiai véleményére és környezettanulmány készítésére. Az első fokú gyámhatóság a kapcsolattartás eredményes végrehajtása érdekében sem tanúkat, sem pedig a szülőket együttesen nem hallgatta meg, környezettanulmányt nem készített. A tényállás tisztázásához tartozott volna a lakásnak a helyszínen való megtekintése. A tényállás tisztázatlansága miatt a gyámhatóság azt sem tudta megállapítani, hogy a kapcsolattartások valóban elmaradtak-e, és ha igen, az mennyiben idézhette elő a gyermek esetlegesen veszélyeztetett állapotát. A Gyermekek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt egyezmény kihirdetéséről szóló 1991. évi LXIV. törvény 3. cikkének 1. pontja előírja, hogy a szociális védelem köz- és magánintézményei, a bíróságok, a közigazgatási hatóságok és a törvényhozó szervek minden, a gyermeket érintő döntésükben a gyermek mindenek felett álló érdekét kötelesek figyelembe venni. A gyámhatósági eljárás során háttérbe szorult a valójában a gyermeket érintő döntések során magának a gyermeknek az érdeke; a szülők és gyermekük együttélési körülményeiről, a köztük lévő kapcsolatról, a gyermek kiegyensúlyozott fejlődését biztosító körülményekről a gyámhatóság nem szerezte be a szükséges információkat. Azáltal, hogy a tényállást nem tisztázta megfelelőképpen a gyámhatóság, közvetve a gyermek érdekeit hagyta figyelmen kívül. Közvetetten veszélyeztette a gyermek érdekeit a gyámhatóság felületes eljárása akkor, amikor a gyermek életkörülményeinek vizsgálata - környezettanulmány, szülők, tanúk, és a gyermek meghallgatása - nélkül járt el, kizárólag a kapcsolattartásra jogosult apa érdekeit figyelembevéve.
5. Az első fokú gyámhatóság 1994. május 12. napján kelt idézésére az anya a gyámhatóságon nem jelent meg a megjelölt időpontban, a gyámhatóság pedig újabb idézést nem küldött ki.
6. 1995. szeptember 25. napján az apa telefonon kereste fel a kerületi gyámhatóságot és jelezte, hogy a gyermek iskola utáni idejében egyedül van otthon. A kerületi gyámhatóság előadójának 1995. december 20. napján kelt feljegyzése szerint: ”A legutóbbi beadványuk óta egyik szülő sem jelentkezett, sehonnan semmiféle panasz nem érkezett a Gyámhatóságra. Amennyiben addig semmiféle incidens nincs, a tanév végén célszerű pedagógiai szakvéleményt kérni az iskolától. Ameddig a szülők panasszal nem élnek, a gyermek érdekében nem szabad a családot bolygatni. Jelenleg az ügy nem igényel gyámhatósági intézkedést.” 
7. A Budapest II. Kerületi Gyámhivatal 1999. december 23. napján kelt levelében felhívta az anya figyelmét arra, hogy ne akadályozza a gyermek és apja közötti kapcsolattartást, figyelmeztetve arra, hogy az eset megismétlődése esetén a gyámhivatal pénzbírságot szab ki. Ugyanezen a napon a gyámhivatal a gyermekkel is felvette telefonon a kapcsolatot és kérte, hogy keresse fel édesapját.
	Nem tett eleget a gyámhatóság a tényállás tisztázásának kötelezettségét előíró, az államigazgatási eljárásról szóló, 1957. évi IV. törvény (a továbbiakban: Áe.) 26. § (1) bekezdésében foglaltaknak. A tényállás tisztázása ugyanis a közigazgatási szerv feladata és törvényi kötelessége.
	A tényállás tisztázása a konkrét egyedi ügy jogilag releváns tényeinek, körülményeinek a pontos megállapítását, feltárását jelenti. A közigazgatási szerv a döntés előtt a körülményeket fel kell derítse, és azokat mérlegelnie kell és a majdani határozatban azt is indokolni kell, hogy mit miként és miért úgy értékelt. Abban az esetben pedig, ha a rendelkezésre álló adatok nem elegendőek a határozathozatalhoz a közigazgatási szerv hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást kell lefolytasson, melynek továbbra is elsődleges célja a tényállás tisztázása.
	Nem tisztázta a gyámhatóság a kapcsolattartás végrehajtására irányuló eljárás során a tényállást akkor, amikor a kapcsolattartásra jogosult apa álláspontjával szemben csupán az anyát hallgatta meg, és még az elmaradt kapcsolattartások időpontjait sem állapította meg. Azzal, hogy az eljáró gyámhatóság az anya állításait feltétel és egyéb úton történő vizsgálódás nélkül elfogadta, illetve, hogy a kapcsolattartás végrehajtására irányuló eljárások szempontjából releváns, pótlásra szoruló alkalmak megjelölése nélkül folytatott le eljárást, az államigazgatási eljárásról szóló törvény 2.§ (4) bekezdésében, a 26. § (1) bekezdésében foglaltakat és a törvény szellemiségét hagyta figyelmen kívül. A hivatkozott jogszabályhely (2.§ (4)) ugyanis alapelvi szinten rögzíti, hogy az államigazgatási eljárás az ügyfelek, továbbá az eljárásban részt vevő más szervek és személyek hatékony együttműködésére épül. A Csjt. 92.§ (6) bekezdése szerint a kapcsolattartásra vonatkozó bírósági határozat végrehajtása a gyámhatóság feladata, ezért a gyámhatóságnak az eljárás során rá kellett volna találnia azokra a módszerekre, melyekkel tisztázni és ellenőrizni lehetett volna a rendszeres kapcsolattartás megvalósulását. Ilyen módszerek lehettek volna: a tanúk vagy a szülők együttes meghallgatása, környezettanulmány lefolytatása vagy a gyermek meghallgatása. A gyámhatóság azonban csupán az anyát hallgatta meg, és az általa előadottakra hagyatkozva folytatta le az eljárást. A gyámhatóság továbbá nem fordított figyelmet arra, hogy kiderítse, hogy a kapcsolattartásra jogosult hány alkalommal volt akadályozva a gyermekével való kapcsolattartásban.
	A kellően nem tisztázott tényállások lehetőséget teremtenek az önkényes és helytelen döntésekre, mely jelen esetben az anyának a kapcsolattartás végrehajtására történő kötelezésének elmulasztásában nyilvánult meg. 

	Vizsgálatom eredményeképpen megállapítom, hogy a Budapest II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatal Családvédelmi Osztálya eljárása során azzal, hogy a tényállást nem tisztázta megfelelően, az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált, a jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott.

	Megállapítom továbbá, hogy a Budapest II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatal Családvédelmi Osztálya gyámhatósági eljárása során akkor, amikor a tényállást nem tisztázta megfelelően, közvetve az eljárásban érintett gyermek az Alkotmány 67.§ (1) bekezdésében a gyermekek számára kiemelt védelmet deklaráló alkotmányos jogával összefüggésben alkotmányos jogokkal összefüggésben alkotmányos visszásságot okozott.

IV. Hatáskör 
	A panaszos 1993. február 22. napján, a Budapest II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatal Családvédelmi Osztályához benyújtott beadványában sérelmezte, hogy a gyermeke édesanyja a jogerős bírósági ítéletben meghatározott kapcsolattartást akadályozza, illetve, hogy a gyermek nem jár iskolába. A beadvány időpontjában hatályos, a gyámhatóságokról, egyes gyámhatósági feladatokról és a gyámhatósági eljárásról szóló 12/1987. (VI. 29.) MM rendelet vonatkozó rendelkezései az 1.§-ban megnevezett gyámhatóságok (a települési önkormányzat jegyzője, a köztársasági megbízott, majd az 1994. évi LXIII. törvény hatálybalépésével a megyei, fővárosi közigazgatási hivatal vezetője) hatáskörébe utalta a védő-óvó és a kapcsolattartási ügyeket egyaránt.
	Az 1997. november 1. napján hatálybalépő, a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény (a továbbiakban: gyermekvédelmi törvény) 105.§ (1), (2) és a 106.§ (1) és (4) bekezdéseiben, illetve a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról szóló 149/1997. (IX.10.) Kormányrendelet (a továbbiakban: kormányrendelet) 1.§ (1) bekezdésében azonban az a gyámügyi igazgatás megújult szervei között (a települési önkormányzat jegyzője, a városi és a megyei gyámhivatal) úgy osztotta meg a két kérdéskört, hogy a kapcsolattartási ügyeket a városi gyámhivatal, a gyermek védelembe vételére irányuló eljárásokat pedig a települési önkormányzat jegyzőjének hatáskörébe utalta.
	A lefolytatott vizsgálat alapján megállapítható, hogy 1997. november 1-én a két típusú ügy (a gyermekvédelmi törvény és a kormányrendelet rendelkezéseivel ellentétben) nem vált ketté. Az iratok a II. Kerületi Gyámhivatalnál maradtak, ahonnan csupán több, mint egy év elteltével, 1998. október 16-án tették át a gyermek védelembe vételi eljárására vonatkozó iratokat a Budapest, II. Kerületi Önkormányzat Szociális és Gyermekvédelmi Irodájához.
	Az 1997. november 1-e előtti gyámhatóság jogszabályellenesen járt el akkor, amikor a kapcsolattartás végrehajtására irányuló, és a gyermek védelembe-vételi eljárását nem különítette el és a hatáskörrel rendelkező gyámhatóságoknak (gyámhivatal és jegyző) azokat nem tette át, azok a II. Kerületi Gyámhivatalnál maradtak.
 	A gyermekvédelmi törvény és a kormányrendelet hatálybalépését (1997. november 1. napját) követően a kapcsolattartás végrehajtására irányuló eljárás során a panaszos az ügy illetékesség okán való áttételéig (2000. március 14.) hat alkalommal fordult a II. Kerületi Gyámhivatalhoz a kapcsolattartás végrehajtásáért. A gyámhivatal 1999. december 23. napján kelt levelében ismét felhívta az anya figyelmét arra, hogy ne akadályozza a gyermek és az apja közötti kapcsolattartást és az eset megismétlődésére pénzbírság kiszabását helyezett kilátásba. A gyámhivatal jelen eljárására a gyámhatósági eljárás elhúzódásáról és hatékonyságáról szóló I-II. pontban foglaltak az irányadók.
	1997. november 1-e után a panaszos 1998. július 24. napján kelt levelében ismét (nem tudva a hatáskörmegoszlásokról), akkor már jegyzői gyámhatósághoz  fordult azért, hogy a gyámhatóság tájékoztassa őt a gyermeke védő-óvó ügyében az iroda feladatairól. 1998. augusztus 17. napján kelt levelében a Budapest II. Kerületi Gyámhivatal felkérte a kerületi gyermekjóléti szolgálatot, hogy vizsgálja ki a védelembe-vételi eljárás során, hogy a gyermeknek szüksége van-e védelembe vételre. A gyermekjóléti szolgálat véleményét - miszerint a gyermek védelembe vételét semmi sem indokolja - a gyámhivatal a panaszossal 1998. szeptember 14. napján kelt levelében közölte. A panaszos 1998. szeptember 28. napján kelt levelében a szociális és gyermekvédelmi irodától kérte az 1998. szeptember 14-én kelt levélben a gyermekjóléti szolgálat véleménye kapcsán hivatkozott környezettanulmány és iskolai vélemény részére való megküldését. 1998. október 26. napján kelt levelében a szociális és gyermekvédelmi iroda a panaszosnak megküldte a kért iskolai véleményt és a környezettanulmányt, és tájékoztatta egyben a panaszost arról, hogy 1998. október 16-án iratáttétellel kapta meg az iroda a panaszos gyermekének védelembe-vételére vonatkozó  eljárásának iratanyagát, illetve hogy a gyermekjóléti szolgálat alapellátás keretében foglalkozik a gyermekkel és édesanyjával, ügyük hatósági intézkedést a védelemmel kapcsolatban nem igényel.
	A II.Kerületi Gyámhivatal akkor, amikor 1998. augusztus 17. napján kelt levelében felkérte a gyermekjóléti szolgálatot annak megvizsgálására, hogy a gyermeknek szüksége van-e védelembevételre, és a szolgálat véleményét 1998. szeptember 14. napján kelt levelében a panaszossal közölte, hatáskör hiányában és jogszabályellenesen  járt el. Tekintettel azonban arra, hogy a panaszosnak és a gyermeknek ezzel érdeksérelmet nem okozott, alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot nem állapítottam meg.
 
Nem okoz az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében foglalt jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való jogokkal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot a gyámhivatal eljárása akkor, amikor hatáskör hiányában, és ezért jogszabályellenesen a panaszos érdekében jár el.

V. Hivatalból észlelt kérdések

	A következőkben a panaszos által sérelmezett kérdések vizsgálata során hivatalból észlelt alkotmányos sérelmek vizsgálatáról szóló megállapításaimat fejtem ki.

1. a) 1993. május 21. napján a gyámhatósági előadó a gyermek iskolájához, a Batthyány Lajos Általános Iskolához intézett levelében felkérte az iskola igazgatóját arra, hogy az iskola a gyermekről pedagógiai szakvéleményt készítsen és tájékoztassa a gyámhatóságot arról, ha a szülők viszálykodásából bármi tapasztalható lenne az iskolában is. 1993. szeptember 8. napján a Batthyány Lajos Általános Iskola igazgatója a gyámhatóság részére megküldte a gyermekről szóló pedagógiai szakvéleményt, és egyúttal tájékoztatta a gyámhatóságot arról, hogy a gyermek felmentési határozata az iskola irattárában van elhelyezve, szükség esetén megtekinthető. 
b) A Budapest Főváros Köztársasági Megbízott Hivatala KMBH.08-1497/4/1994. számú, 1994. május 3. napján kelt határozatával az első fokú gyámhatóság határozatát megsemmisítette és a kerületi gyámhatóságot új eljárás lefolytatására, és ennek részeként új pedagógiai szakvélemény beszerzésére kötelezte. 
	1994. május 13. napján a II. kerületi gyámhatóság felkérte a Batthyány Lajos Általános Iskolát arra, hogy készítsen az iskola új pedagógiai véleményt a gyermekről.
	1996. június 20. napján a kerületi gyámhatóság ismét megkérte a pedagógiai véleményt a gyermek iskolájától.
	A II. kerületi gyámhivatal 1998. március 19. napján kelt leveléhez csatoltan megküldte a panaszosnak a gyermek tanulmányi előmeneteléről szóló iskolai tájékoztatást.

	Az általános iskola az a) esetben 4 hónap elteltével, a b) esetben pedig 3 év 10 hónap elteltével küldte meg a gyámhatóságnak a gyermekről készült pedagógiai szakvéleményt. Egy gyermekről egy pedagógiai szakvélemény kiállításához négy hónap, még inkább 3 év 10 hónapot méltánytalanul hosszú idő. Az a tény pedig, hogy a pedagógiai szakvéleményt a gyámhatóság a gyermek védő-óvó ügyében kérte az iskolától, már önmagában jelzésértékű kellett volna legyen az általános iskola számára arra, hogy a gyámhatóság gyors ügyintézést vár el, tekintet nélkül arra, hogy levelében ezt külön nem jelölte meg. A gyermek érdeke is lett volna az, hogy az eljárás ésszerű időn belül lezáruljon. Az iskola eljárásával hozzájárult egy alkotmányos jogokkal kapcsolatos alkotmányos visszásságot okozó gyámhatósági eljáráshoz, és saját eljárásával is alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott.

Vizsgálatom eredményeképpen megállapítom, hogy a Batthyány Lajos Általános Iskola az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal kapcsolatban alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot okozott akkor, amikor a gyámhatóság által tőle egy gyermekről kért pedagógiai szakvéleményt 4 hónap, majd egy másikat 3 év 10 hónap alatt készített el.

2. 1994. január 12. napján kelt átiratával a Köztársasági Megbízott Hivatala felhívta az első fokú gyámhatóság figyelmét arra, hogy a panaszos ügyében hozzon határozatot, és arról haladéktalanul értesítse a köztársasági megbízott hivatalát. 1994. február 21. napján a Budapesti II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatala Szociális és Gyermekvédelmi Irodája VIII.259/2/1994. számon határozatot hozott a kiskorú gyermek védő-óvó ügyében, melyben az apa kérelmét elutasította.
	A határozat a rendelkező részében az apa védő-óvó intézkedésre irányuló kérelmét elutasította,  indokolásában azonban már két kérdésre tért ki: a védelembevétel és a kapcsolattartás megváltoztatásának szükségtelenségére. A gyámhatósági eljárás során - mint arra már több alkalommal utaltam - a kapcsolattartás kérdése háttérbeszorult, és a figyelem középpontjába a kiskorú védelembevétele került. Az apa kapcsolattartásra vonatkozó sérelme a gyámhatóság álláspontja szerint nem orvosolható, hiszen azt, csak a közös lakásban lakó két szülő oldhatja meg, elsősorban az otthoni légkör javításával. A Csjt. 92.§ (6) bekezdése szerint a gyámhatóság gondoskodik a kapcsolattartásra vonatkozó bírósági határozat végrehajtásáról. Az a tény, mely szerint a szülők a válást követően egy háztartásban laknak a kapcsolattartás bíróság által szabályozott kereteinek a gyámhatóság általi végrehajtási kötelezettségét nem érinti. Megvalósítható ugyanis a kapcsolattartás megakadályozása úgy is, hogy a szülők a gyermekkel egy lakásban laknak (pl. az anya a kapcsolattartásra jogosult apa tudta nélkül a gyermeket a láthatási hétvégén vidékre viszi magával). Nem lehet tehát indok a gyámhatóság részére a kapcsolattartás végrehajtása feladatának ellátása során a be nem avatkozásra az, hogy a szülők egy háztartásban laknak a gyermekkel. A gyámhatóság az apa első bejelentéséhez képest (1993. február 22.) indokolatlanul hosszú, 1 év elteltével hozott határozatot. Az ésszerűtlenül hosszú államigazgatási eljárást semmi nem indokolta.  A tisztázatlan tényállást követően a gyámhatósági eljárás során a határozat végiggondolatlan indokolása és az indokolatlanul hosszú idő elteltével való döntéshozatal újabb bizonyítéka az eljárás során tanúsított figyelmetlen és felületes ügyintézésnek.

Vizsgálatom eredményeképpen megállapítom, hogy a Budapest II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatal Szociális és Gyermekvédelmi Irodája az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott akkor, amikor a védelembe-vételi eljárásban 1 év elteltével hoz határozatot, illetve amikor a kapcsolattartás végrehajtásáról arra hivatkozva nem gondoskodik, hogy a szülők és a gyermek közös lakásban élnek.

3. 1994. március 9-i keltezéssel (és azt kiegészítendő 1994. március 28-i keltezéssel a keletkezett iratokkal kiegészítve) az apa az első fokú gyámhatóság határozata ellen fellebbezést nyújtott be. A Budapest Főváros Köztársasági Megbízott Hivatala KMBH.08-1497/4/1994. számú, 1994. május 3. napján kelt határozatával az első fokú határozatot megsemmisítette és a kerületi gyámhatóságot új eljárás lefolytatására kötelezte. A Köztársasági Megbízott Hivatala azzal indokolta döntését, hogy az érdemi döntés hozatalához nem állt elegendő adat rendelkezésre, és a tényállás további tisztázását tartotta szükségesnek. A másodfokú hatóság arra kötelezte az első fokú gyámhatóságot, hogy szerezze be az I. Kerületi Nevelési Tanácsadó pszichológiai véleményét és a gyermekről egy új keletű pedagógiai véleményt. Szükségesnek tartotta továbbá a másodfokú gyámhatóság az érdemi döntéshez környezettanulmány készítését, tanúk és a szülők együttes meghallgatását.
	Az első fokú gyámhatóság 1994. május 12. napján kelt idézésére az anya a gyámhatóságon nem jelent meg a megjelölt időpontban, a gyámhatóság pedig újabb idézést nem küldött ki. 1994. május 13. napján a II. kerületi gyámhatóság felkérte a Budapesti I. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatalát, hogy a kiskorú lakóhelyén készítsenek környezettanulmányt, a Nevelési Tanácsadót a gyermekkel való foglalkozás eredményéről való beszámolásra, a Batthyány Lajos Általános Iskolát pedig arra, hogy készítsen az iskola új pedagógiai véleményt a gyermekről.
	1995. június 21. napján a gyámhatóság meghallgatta a gyermek anyját, 1995. szeptember 13. napján pedig a gyermek apját.
	1996. június 20. napján a kerületi gyámhatóság ismét megkérte a pedagógiai véleményt a gyermek iskolájától. A kerületi gyámhatóság 1996. augusztus 26. napjára meghallgatásra ismét idézte  a gyermek apját.

	Az első fokú gyámhatóság nem teljesítette maradéktalanul a másodfokú gyámhatóság utasításában foglaltakat. Az új eljárás során a nevelési tanácsadótól pszichológiai véleményt, a gyermek iskolájától pedig pedagógiai véleményt kért és környezettanulmányt is készíttetett. A tanúkat és a szülőket együttesen azonban nem hallgatta meg, annak ellenére sem, hogy azt a másodfokú gyámhatóság a tényállás tisztázása érdekében szükségesnek találta és a tényállás teljes tisztázásához elengedhetetlen lett volna (különösen a szülők együttes meghallgatása). A tényállás tisztázatlanságára vonatkozó megállapításaim a III. pontban foglaltak alapján ehelyütt is irányadóak. Az első fokú gyámhatóság akkor, amikor a másodfokú gyámhatóságnak az eljárás lefolytatására vonatkozó utasítását figyelmen kívül hagyja valójában nem vesz tudomást a jogszabály által megjelölt felettes szerve szakmai döntéséről. Önkényes eljárásokhoz és a jogállamiság létének veszélyeztetéséhez vezet(het) a gyámhatóság eljárása, ha az a másodfokú gyámhatóságnak az első fokú döntés felülbírálatát és utasítását figyelmen kívül hagyja.

Vizsgálatom eredményeképpen megállapítom, hogy a Budapest II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatal Szociális és Gyermekvédelmi Irodája az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott akkor, amikor a panaszos által megfellebbezett határozatát másodfokú gyámhatóságként elbíráló Köztársasági Megbízott Hivatalának a megismételt eljárásra vonatkozó utasításait önkényesen figyelmen kívül hagyja.

4. A panaszos 1993. április 3.-i keltezéssel a gyámhatósághoz benyújtott levelében, és az 1993. április 27. napján kelt, a gyámhatósághoz benyújtott, a Köztársasági Megbízottnak címzett levelében sérelmezte a korábban benyújtott sérelmei ügyében a gyámhatósági intézkedés elmaradását. A vizsgálatom során tisztázott tényállásból, és a Köztársasági Megbízott Hivatala 1993. június 14. napján kelt leveléből nem állapítható meg, hogy a panaszos írásban vagy szóban tett bejelentést a másodfokú gyámhatóságon. A megvizsgált iratokból továbbá az sem állapítható meg, hogy a panaszos a hivatkozott bejelentést mikor tette a Köztársasági Megbízott Hivatalánál. Lévén, hogy a bejelentés és annak időpontja egyaránt bizonyíthatatlan, és az állampolgári jogok országgyűlési biztosa bizonyítási eljárást nem folytathat le, a másodfokú gyámhatóság ügyintézését nem állt módomban vizsgálni.
	A tisztázott tényállásból nem állapítható meg továbbá az sem - és ezáltal nem képezhette vizsgálatom tárgyát sem - , hogy az első fokú gyámhatóság a hozzá küldött, de a Köztársasági Megbízottnak címzett panaszosi levelet áttette-e az Áe. szabályai szerint a hatáskörrel rendelkező másodfokú gyámhatósághoz.
	A vizsgálat során megállapítható volt azonban, hogy - a bármikor is kelt - panaszosi bejelentés nyomán a Köztársasági Megbízott Hivatala nem tett eleget az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény 4.§-ában foglalt kötelezettségének, mely szerint ha a közigazgatási szerv a hatáskörébe tartozó ügyben a közigazgatási szerv az illetékességi területén nem jár el, erre felettes szerve - kérelemre vagy hivatalból - utasítja. Az eljárás során keletkezett iratok azonban nem tartalmazzák a másodfokú gyámhatóságnak, mint felettes szervnek az eljárás lefolytatására irányuló utasítását. A panaszos 1993. szeptember 8. napján kelt, a Budapest II. Kerület Önkormányzata Polgármesteri Hivatalának jegyzőjéhez címzett levele, mely sérelmezte (azért, mert ügyében intézkedést legutóbbi beadványa óta nem észlelt), hogy az első fokú gyámhatóság az iratokat nem terjesztette fel a Köztársasági Megbízott Hivatalához, csupán alátámasztja azt, hogy a Köztársasági Megbízott Hivatala nem adott utasítást az első fokú gyámhatóságnak az eljárás lefolytatására. A Köztársasági Megbízott Hivatalának 1994. január 12. napján kelt megkeresése az eljárás lezárására és határozathozatalra szólította fel a Budapest II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatalát. A levél különös hangsúlyt fektetett az intézkedés haladéktalanságára arra való tekintettel, hogy a legutóbbi másodfokú gyámhatósági megkeresés óta egy év telt el. A legutóbbi megkeresés 1993. június 14. napján kérte fel az első fokú gyámhatóságot az iratok megküldésére. Azáltal, hogy a másodfokú gyámhatóság utalást tett a korábbi megkeresésre nyilvánvalóvá tette, hogy a két megkeresés között az első fokú gyámhatóság az eljárást nem fejezte be, a másodfokú gyámhatóság pedig erre nem utasította. A Köztársasági Megbízott Hivatala 1993. június 14. napját (a panaszos bejelentését) követő 7 hónap elteltével, 1994. január 12. napján kelt levelében szólította fel az első fokú gyámhatóságot az eljárás befejezésére és határozathozatalra. A Köztársasági Megbízott Hivatalának kötelessége lett volna az államigazgatási eljárásokra vonatkozó gyors és egyszerű ügyintézés követelményei szerint eljárni.

Vizsgálatom eredményeképpen megállapítom, hogy a Köztársasági Megbízott Hivatala az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott akkor, amikor annak ellenére, hogy tudomást szerzett a felügyelete alá tartozó közigazgatási szerv mulasztásáról, csak 7 hónap elteltével utasította az eljárás lefolytatásra és határozathozatalra.

5. A panaszos a polgármesteri hivatal jegyzőjéhez címzett 1993. szeptember 8. napján kelt levelében sérelmezte, hogy az első fokú gyámhatóság ügyében nem intézkedik, illetve azt, hogy a köztársasági megbízottnak címzett, a gyámhatósághoz benyújtott levelét a gyámhatóság a köztársasági megbízotthoz nem terjesztette fel. 1993. október 7-i keltezéssel a polgármesteri hivatal jegyzője írásban válaszolt a panaszos beadványára. A jegyző tájékoztatta a panaszost arról, hogy a gyámügyi előadó folyamatosan beszámolt a köztársasági megbízott hivatalának előadójának a panaszos beadványairól és saját intézkedéseiről, ezért az iratanyagot nem kellett felküldenie. 
	Az első fokú gyámhatóságnak a gyámhatósági eljárás során keletkezett iratanyagot valóban nem kellett volna megküldenie a másodfokú gyámhatóságnak. Meg kellett volna küldenie azonban a hozzá érkezett, de a köztársasági megbízotthoz címzett, 1993. április 27. napján kelt levelet. Az államigazgatási eljárások általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény 7.§ (1) bekezdése szerint ugyanis a közigazgatási szerv a hatáskörét és illetékességét az eljárás minden szakaszában hivatalból köteles vizsgálni. Ha azt állapítja meg, hogy az ügyben nincs hatásköre vagy illetékessége, az ügyet köteles haladéktalanul áttenni a hatáskörrel rendelkező illetékes szervhez és erről az ügyfelet köteles egyidejűleg értesíteni. A kérdéses levél tartalma szerint a Köztársasági Megbízott Hivatalának szólt. A levelet az első fokú gyámhatóság haladéktalanul (a gyakorlat szerint 3 napon belül) át kellett volna tegye elbírálásra a Köztársasági Megbízott Hivatalához, és erről értesítenie kellett volna a panaszost. Azáltal, hogy a Budapest II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatal Szociális és Gyermekvédelmi Irodája nem így járt el bizonytalanságban tartotta az apát 7 hónapon keresztül.
	
Vizsgálatom eredményeképpen megállapítom, hogy a Budapest II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatal Szociális és Gyermekvédelmi Irodája az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott akkor, amikor a hozzá érkezett, de nem neki szóló beadványt a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező szervhez haladéktalanul nem tette át.

6. 1994. május 13. napján Budapest II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatala Szociális és Gyermekvédelmi Osztályán személyesen megjelent panaszos kérelmet terjesztett elő a pedagógiai vélemény részére való postázására, valamint kifogásait jelentette be az ügy előadója ellen, kérve ügyének más előadóra való átszignálását. A panaszos  kérelmére a gyámhatóságtól nem kapott választ. A panaszos kérelmét követően a kerületi gyámhatóság 1996. november 18. napján kelt levelében foglalkozott először a kizárási kérelem elbírálásával.
	Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény (a továbbiakban: Áe.) 4.§ (1) bekezdése szerint a közigazgatási szerv a hatáskörébe tartozó ügyben az illetékességi területén köteles eljárni. Akkor, amikor a Budapest II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatal Szociális és Gyermekvédelmi Irodája a panaszos személyesen előterjesztett, jegyzőkönyvezett kérelme nyomán nem járt el: jogszabályt sértett. A hatóság "hallgatása" megrendíti az állampolgároknak a jogszabályokba és a jogalkalmazókba vetett bizalmát. A jogalkalmazótól elvárható - és kötelessége is - a hatályos jogszabályoknak megfelelő eljárás. Azáltal, hogy a kerületi gyámhatóság figyelmen kívül hagyta a panaszos kérelmét és csupán az ismételten bejelentett kérelmei (1996. augusztus 29., és 1996. október 17.) nyomán járt el a sérelmezett kérdésben 2 és fél évig bizonytalanságban tartotta a panaszos-apát, és ezzel az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonságból fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott.

Vizsgálatom eredményeképpen megállapítom, hogy a Budapest II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatal Szociális és Gyermekvédelmi Irodája az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott akkor, amikor a panaszos kizárási kérelme ügyében 2 és fél évig nem hozott határozatot.

7. 1996. augusztus 5. napján kelt levelében a panaszos a kerületi gyámhatósághoz fordult és kérte, hogy a gyermek és közte a bíróság által rendezett kapcsolattartás végrehajtásában a kerületi gyámhatóság legyen segítségére, mert azt a gyermek anyja nem tartja be, sérelmezte, hogy gyermekét a legutóbbi bírósági ítélet óta nem is látta gyermekét. A kerületi gyámhatóság idézésére 1996. augusztus 26. napján a Polgármesteri Hivatal Szociális és Gyermekvédelmi Osztályán személyesen megjelenő panaszos ismét kérte a gyámhatóságot, hogy a kapcsolattartás bíróság által szabályozott rendjét segítsen végrehajtani, mert azt az anya nem tartja be. A panaszos 1996. augusztus 29. napján a polgármesteri hivatal jegyzőjéhez címzett levelében sérelmezte, hogy 1996. augusztus 26. napján, a kerületi gyámhatóságon elmondottakat a gyámügyi előadó nem teljes terjedelmében rögzítette a készített jegyzőkönyvben, abban a lényeges - a panaszos által külön ki is emelt, és jegyzőkönyvbefoglaltatást kérő - nyilatkozatokat mellőzte jegyzőkönyvbe foglalni. A panaszos kérte továbbá az ügy előadójának kizárását.
	A polgármesteri hivatal jegyzője 1996. október 11. napján kelt levelében - egyebek mellett - a kérdéses jegyzőkönyv felvételével kapcsolatban csak arról tájékoztatta a panaszost, hogy abban az esetben, ha a gyámhatósági tárgyalás nagyon hosszantartó csupán a tárgyalás lényegét szükséges rögzíteni, mellőzve a hosszú jegyzőkönyvet. A gyámhatóság a kizárási kérelemre levelében nem válaszolt.
	A jegyzőkönyv hitelesen tanúsítja azt, amilyen formában és amilyen tartalommal a szóbeli kérelmet előterjesztették, és az ügyfél, a tanú, a szakértő meghallgatásán elhangzottakat. Az Áe. 17.§ (2) bekezdése szerint a jegyzőkönyvnek tartalmaznia kell az eljáró közigazgatási szerv megnevezését, a jegyzőkönyv készítésének helyét és idejét, a meghallgatott személy természetes személyazonosító adatait és lakcímét, a jogokra és kötelezettségekre való figyelmeztetést, továbbá az ügyre vonatkozó lényeges nyilatkozatokat és megállapításokat, végül - írásban készült jegyzőkönyv esetén - a meghallgatott személy, a köztisztviselő és a jegyzőkönyvvezető aláírását.  A törvény megfogalmazásból értelemszerűen az következik, hogy nem kötelező a nyilatkozatok vagy a megállapítások szó szerinti rögzítése. Általában elegendő az elhangzottakból a lényeges elemek jegyzőkönyvbe foglalása. Abban az esetben azonban, ha a meghallgatott kifejezetten kéri azt, hogy az általa elmondottakat szó szerint vegyék be a jegyzőkönyvbe a közigazgatási szervnek - így a gyámhatóságnak is - a lényeges nyilatkozatok és megállapítások rögzítésén kívül mindazt kötelessége jegyzőkönyvbe foglalni, amit a meghallgatott megjelöl. Jogszabályellenesen járt el tehát a gyámhatóság akkor, amikor a meghallgatott ügyfél kérelme ellenére a meghallgatásnak csupán az általa lényegesnek ítélt részeit rögzítette jegyzőkönyvben.

	A vizsgálatom során azonban - az eljárás során keletkezett iratanyagból és a beszerzett információkból - a tisztázott tényállásból nem állapítható meg, hogy 1996. augusztus 26. napján a kerületi gyámhatóságon az apa és az anya meghallgatása során mi hangzott el a jegyzőkönyvben rögzítetteken kívül. Tekintettel az elhangzottak bizonyíthatatlanságára, és arra, hogy az állampolgári jogok országgyűlési biztosa bizonyítási eljárást nem folytathat le, a kerületi gyámhatóság eljárását e kérdésben az állampolgári jogok sérelmének szemszögéből nem állt módomban vizsgálni.
A II. kerületi gyámhatóságnak a kizárási kérelem tekintetében való "hallgatására" az 6. pontban kifejtettek megfelelően irányadók.

Vizsgálatom eredményeképpen megállapítom, hogy a Budapest II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatal Szociális és Gyermekvédelmi Irodája az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott akkor, amikor a panaszos kizárási kérelme nyomán nem járt el.

8. Időközben, 1996. október 16. napján érkezett levelével a panaszos a Budapest Főváros Közigazgatási Hivatalához is fordult, sérelmezve, hogy a II. kerületi gyámhatóságtól 1996. augusztus 29. napján kelt panaszára választ nem kapott, és hogy négy hónapja nem találkozott gyermekével. A Budapest Főváros Közigazgatási Hivatala a beadvány nyomán nem tett intézkedéseket.
A beadvány idején hatályos, az önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény 98.§ (2) bekezdésének a) pontja alapján a közigazgatási hivatal vezetője a fővárosban és a megyében ellátja a helyi önkormányzatok, a helyi kisebbségi, valamint a kisebbségi települési önkormányzatok törvényességi ellenőrzését, a mérlegeléssel hozott önkormányzati döntésnek kizárólag a jogszerűségét vizsgálhatja. E rendelkezés azt célozza, hogy az önkormányzati szervezetrendszer a jogszabályoknak megfelelően működjön. A fővárosi közigazgatási hivatal felelőssége tehát a helyi/kerületi önkormányzatok, és a részükként működő gyámhatósági eljárások törvényességének ellenőrzése. Nem tett eleget  törvényi kötelezettségének a fővárosi közigazgatási hivatal akkor, amikor figyelmen kívül hagyta a panaszos kérelmét. Kétségtelenül önkormányzati mulasztásra utal, ha a panaszos az 1996. augusztus 29. napján benyújtott beadványára a panaszos jelzése szerint a gyámhatóság még 1996. október 16. napján sem válaszol, és hogy a gyámhatóság nem tesz intézkedéseket annak érdekében, hogy a panaszos gyermekét a bíróság által szabályozott kapcsolattartás keretei között láthassa. A közigazgatási szerv hallgatásáról az 6. pontban kifejtettek megfelelően irányadóak.

Vizsgálatom eredményeképpen megállapítom, hogy a Budapest Főváros Közigazgatási Hivatala az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott akkor, amikor a panaszosnak a helyi önkormányzat eljárását sérelmező kérelmére törvényességi ellenőrzési jogkörében nem járt el.

9. A panaszos 1996. október 17. napján kelt levelében a polgármesteri hivatal jegyzőjéhez fordult és továbbra is sérelmezte, hogy a kifogásolt jegyzőkönyv nem a meghallgatáson elhangzottakat tartalmazza, és kizárási kérelmét ismét előterjesztette.
	A Budapest II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatal jegyzője 1996. november 18. napján kelt levelében arról tájékoztatta a panaszost, hogy kizárási kérelme nem tartalmazott az államigazgatási törvényben megjelölt kizárási indokot, ezért az ügy elvételét nem tudja támogatni akkori előadójától. A panaszosnak az 1996. augusztus 26. napján kelt, gyámhatósági jegyzőkönyvvel kapcsolatos sérelmeire a jegyző nem válaszolt. Ugyanezen hivatal jegyzője 1997. január 7. napján kelt átiratában azt közölte a panaszossal, hogy „Méltányolva az Ön szubjektív érzését, s azt, hogy ezen ügyek intézése bizalmon is alapszik, kérem a jövőben a gyámhatóság másik gyermekvédelmi főelőadójához Nemes Piroskához szíveskedjék fordulni.”
	Akkor, amikor a Budapest II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri hivatalának jegyzője a panaszosnak a jegyzőkönyvvel kapcsolatos kifogásit figyelmen kívül hagyta az 6. pontban már részletesen kifejtett közigazgatás "hallgatásának" gyakorlatát követte.
 
Vizsgálatom eredményeképpen megállapítom, hogy a Budapest II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatal Szociális és Gyermekvédelmi Irodája az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott akkor, amikor a panaszos által kifogásolt, a gyermekvédelmi iroda által korábban készített jegyzőkönyvvel kapcsolatos ügyben nem járt el.

10. A panaszos által a gyámügyi előadó ellen előterjesztett kizárási kérelem szubjektív elemei miatt az Áe. 19.§ (3) bekezdésében szabályozott relatív kizárási okot vetett fel a gyámhatóság számára. A relatív kizárási okok megállapíthatóságáról nem a törvény dönt, hanem az illetékes szerv mérlegelési jogkörében dönti el, hogy a fennálló érdekeltség vagy érdekellentét, valamint az ügy jellege lehetővé teszi-e a konkrét körülmények között a tárgyilagos döntést. Vizsgálatom a közigazgatási szerv mérlegelési jogkörében hozott döntésének érdemére nem terjedhet ki.
	Vizsgálható volt azonban három másik kérdés.
a) A gyámhatóság 1996. november 18. napján kelt levelében a kizárási kérelmet azért utasította el, mert a panaszos kizárási kérelme kizárási indokot nem tartalmazott. A panaszos kérelmeiben több alkalommal is sérelmezte a gyámügyi előadó lassú ügyintézését és a gyámügyi eljárás során tanúsított hozzá nem értését. A kizárási kérelem relatív kizárási okot tartalmazott, a gyámhatóság döntésének indokolása nem volt helytálló.
  b) Az Áe. 42.§ (1) bekezdésének értelmében a közigazgatási szerv mind az ügy érdemében, mind az eljárás során eldöntendő kérdésekben határozatot hoz. A kizárás kérdésben hozott döntés eldöntendő kérdés. Ezért a gyámhatóságnak közbenső határozatot kellett volna hoznia annak tartalmi és formai kellékeivel. A gyámhatóság levele sem a határozat formai, sem pedig tartalmi kellékeit nem tartalmazta. A gyámhatóság jogszabályellenesen járt el az 1996. november 18., és az 1997. január 7. napján kelt leveleiben egyaránt. Azáltal, hogy a gyámhatóság a kizárás tárgyában nem hozott közbenső határozatot megfosztotta a panaszost a fellebbezés lehetőségétől is.
c)  A panaszos a gyámhatóság 1996. november 18. napján kelt, kizárási kérelmet elutasító és az 1997. január 7. napján kelt, a kizárási kérelemnek helyt adó döntései között a gyámhatósághoz újabb írásbeli beadvánnyal nem fordult. A gyámhatóság mégis 2 hónap elteltével az előző döntéssel ellentétes döntést hozott. A kizárási kérelemnek helyt adó döntés indokolásul a gyámhatóság a gyermekvédelmi ügyekben kívánatos, a szülő és a gyámügyi előadó közötti bizalmat említette. Azt a bizalmat, mely az eljárás során a panaszos első beadványától kezdve (1993. február 22. napjától) az eljárás végéig, így 1996. november 18. napján is (a kizárási kérelem tárgyában hozott megelőző döntés idején is) kellett volna a gyámhatósági eljárást jellemezze. Az újabb, a megelőző döntéssel ellentétes gyámhatósági vélemény - újabb beadvány hiányában - a kizárás kérdéséről bizonytalanságot okoz és következetlenségről tesz tanúbizonyságot. A gyámhatóság még mérlegelési jogkörében sem hozhat ugyanabban a kérdésben új tények és bizonyítékok felmerültének hiánya mellett két egymásnak ellentétes döntést. Ez a joggyakorlat a mérlegelési jogkörrel való visszaélésekhez vezethetne, amely azért különösen veszélyes, mert a mérlegelési jog által a jogalkotó utólagos kontroll nélkül a jogalkalmazó megítélésére bízza az adott helyzet értékelését. A jogszabály adta lehetőséggel való visszaélést jelent tehát az a joggyakorlat, mely a mérlegelési jogkört olyan módon tágítja ki, hogy megengedhetőnek tart ugyanazon tényállás mellett két alapvetően különböző döntést.

 Vizsgálatom eredményeképpen megállapítom, hogy a Budapest II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatal Szociális és Gyermekvédelmi Irodája az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal és az 57.§ (5) bekezdésébe foglalt jogorvoslati joggal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott akkor, amikor a panaszos kizárási kérelmét nem határozati formában, nem megfelelő indokolással bírálta el.

Vizsgálatom eredményeképpen megállapítom továbbá, hogy a Budapest II. Kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatal Szociális és Gyermekvédelmi Irodája az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott akkor, amikor a panaszos kizárási kérelmét mérlegelési jogkörében  előbb elutasította, majd 2 hónap elteltével ugyanazon tényállás mellett annak helyt adott.
11. A vizsgálat tárgyát képező, 7 éven keresztül húzódó első és másodfokú gyámhatósági eljárás hatékonyságának hiánya (I. pont), hossza (II. pont, V. pont 2.), tisztázatlan tényállása (III. pont), jogszabálysértő eljárási cselekményei (V. pont 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 10.) és a szülők magatartása együtt járultak hozzá ahhoz, hogy az eljárás során háttérbe szoruljanak a védeni hivatott gyermek érdekei. A kapcsolattartásra jogosult apa érdekeinek sérülte mellett a gyámhatóság kötelessége lett volna a gyermek sorsát folyamatosan figyelemmel kísérni. A kifogásolhatóan elhúzódó, hiányos eljárás során a gyermek életéből évek teltek el úgy, hogy véleményét nem kérték, az ő érdekeit figyelmen kívül hagyták. Több körültekintéssel, odafigyeléssel, a szülők és a gyámhatóságok eredményesebb együttműködése révén elérhető lett volna az, hogy a különös védelemre szoruló gyermek gyermekkorának nagy részét ne egy véget nem érő gyámhatósági eljárás és a szülők csatározásainak kereszttüzében töltse.
    
Ajánlások
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. Évi LIX. törvény 20.§ (1) bekezdése alapján a következő ajánlásokat teszem:
	1. Felkérem a Budapest Főváros I. Kerületi Önkormányzatot, hogy
a) hívja fel a fenntartásában működő Budapesti Batthyány Lajos Általános Iskola és iskolaszéke figyelmét arra, hogy - figyelemmel a jelentésben megállapítottakra - a jövőben kötelezettségeinek a közoktatási törvényben foglaltak alapján tegyen eleget.
b) Kérem továbbá, hogy a jelentésben megállapított alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságokra tekintettel fontolja meg fegyelmi eljárás indítását a Budapesti I. Kerületi Önkormányzat jegyzője ellen.
	2. Kezdeményezem a Budapest Főváros Közigazgatási Hivatalánál, hogy a jelentésben foglalt visszásság jövőbeni elkerülése érdekében fordítson különös gondot az eljárására irányadó jogszabályok alkalmazására. 
	3. Felkérem a Budapest Főváros Közigazgatási Hivatal Gyámhivatalát, hogy - tekintettel a jelentésben megállapítottakra -
- a jövőben az államigazgatási eljárásokról szóló törvényben foglaltaknak megfelelően járjon el,
- és felettes szervként hívja fel a kerületi jegyzői gyámhatóságok és gyámhivatalok figyelmét az eljárásukra kötelező törvényi kötelezettségek következetes betartására.
	Kérem, hogy az ajánlás tekintetében kialakított érdemi állásfoglalásáról, illetve a megtett intézkedésről az ajánlás kézhezvételétől számított 30 napon belül szíveskedjék tájékoztatni.

Budapest, 2000. július 22.

Gönczöl Katalin