OBH 6555/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Horváth Judit

A vizsgálat megindítása

Panaszos, birtokvédelmi ügyben a gyulai polgármesteri hivatal eljárását sérelmezte. Állítása szerint a hivatal nem kellően tisztázta a tényállást, és ennek megfelelően a határozatot sérelmesnek tartja. Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében foglalt jogbiztonság elvének érintettsége miatt az ügyben vizsgálatot indítottam. Megkerestem a gyulai polgármesteri hivatal jegyzőjét, hogy az ügyről tájékoztasson, valamint küldje meg az eljárás során keletkezett iratokat. A jegyző megkeresésemnek határidőben eleget tett.

A megállapított tényállás

Panaszos 1994-ben költözött Gyulára jelenlegi lakásába, így lett tulajdonostársa szomszédainak. Először 1995-ben fordult birtokvédelemért a gyulai polgármesteri hivatalhoz. A birtokvédelmet szomszédai ellen kérte. Rossz viszonyuk oka panaszos állítása szerint, hogy a közös udvart a szomszédok kisajátítják, valamint panaszost többször lakásába bezárták azzal, hogy a padlástérbe vezető létrát a lakása ajtaja előtt hagyták. A hatóság 1411/1995. számú határozatában elutasította panaszos birtokvédelmi kérelmét. Ugyanakkor az indokolásban rögzítette, hogy a panaszos állítása miszerint a lakásába szomszédai bezárták, megfelel a valóságnak. A hatóság az elutasítást azzal indokolta, hogy a döntés a bíróság hatáskörébe tartozik, mivel az ügyben a birtokláshoz való jogosultság is vitás.
Panaszos nem fordult bírósághoz, de 1996-ban több beadványt intézett a hatósághoz újabb birtokvédelmet kérve. A hatóság nem folytatott le újabb birtokvédelmi eljárást. Panaszossal írásban többször közölték, hogy  álláspontjukat továbbra is fenntartják, miszerint a döntés kizárólag bírósági hatáskörbe tartozik.

A vizsgálat megállapításai

Panaszos első beadványában több panaszt nyújtott be a polgármesteri hivatalhoz. Kérte a közös tulajdonú út használatának biztosítását, a szomszédok által az előző tulajdonostól önkényesen elfoglalt kertrész visszaadását, a garázsfal rongálásától való eltiltást illetve  lakásajtaja eltorlaszolásának megszüntetését.
A hatóság meghallgatta mind panaszost, mind a szomszédokat. A meghallgatásról jegyzőkönyv készült. A jegyzőkönyvből nem derül ki, hogy a szomszédok vitatták volna panaszos birtokláshoz való jogosultságát. A hatóság határozatában csak a lakásajtó eltorlaszolásával foglalkozott, a többi panaszra nem tért ki, holott a birtokvédelmi kérelem kiterjedt a fent felsoroltakra is. A határozat elutasította a birtokvédelmi kérelmet annak ellenére, hogy az indokolási részben elismeri a rendőrségi jegyzőkönyv alapján, hogy a szomszédok  a lakásajtó előtt hagyták a létrát. A hatóság szerint ez nem minősül eltorlaszolásnak csak használatnak, mivel a létra rendeltetésszerű használata során kihúzott állapotban kinyúlik panaszos lakásának ajtaja elé. A kérelem elutasítására azonban mégsem ezért került sor. Az elutasítás okaként a hatóság - hivatkozva a PTK. 192. § (2) és (3) bekezdésére - a birtokláshoz való jogosultság vitás voltát jelölte meg. A fentiek alapján megállapítottam, hogy a hozott határozat nem megalapozott. Az indokolás szerint a bizonyítási eljárás alapján a hatóság arra az álláspontra helyezkedett, hogy a birtokháborítás nem történt meg, vagyis a kérdéses létrával nem torlaszolták el a bejáratot. Ennek ellenére az elutasítás mégsem ezen indok alapján történt. A becsatolt iratok és a jegyző  tájékoztatása alapján nem derül ki mire alapozta a hatóság azt a megállapítását, hogy a birtoklás való jog is vitás. Való igaz, ha a birtoklásában megzavart fél nem csupán a birtoklás ténye alapján igényli a védelmet, hanem a birtokláshoz való jog kérdése is vitás, célszerűbb közvetlenül a bírósághoz fordulni. A jegyzőnek azonban, ha az előtte megindított eljárásban  a birtokláshoz való jog kérdése vitássá válik a már megindított eljárást be kell fejezni, a jogkérdés felmerülése az ügy áttételére nem ad alapot. Az eljárásban a jogkérdés csak az ellenfél védekezése folytán merülhet fel.  A jogkérdést a jegyző csak kivételesen vizsgálja, illetve veszi figyelembe: akkor, ha nyilvánvaló, hogy az a fél, aki a birtokvédelemért folyamodott, a birtoklásra nem jogosult, illetőleg birtoklásának megzavarását köteles eltűrni. Jelen esetben ez a kérdés nem merült fel, a meghallgatási jegyzőkönyvben a szomszédok nem vitatták panaszos birtokláshoz való jogát. A fentiek alapján megállapítottam, hogy a hatóság nem tett különbséget a birtokláshoz való jog és a tulajdonhoz való jog között, valamint nem tett eleget maradéktalanul a tényállás tisztázási kötelezettségének sem. Ezzel alkotmányos visszásságot okozott az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében rögzített jogállamiság vonatkozásában. A jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam – s elsősorban a jogalkotó – kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. Vagyis a jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. Ezért alapvetőek a jogbiztonság szempontjából az eljárási garanciák. Csak az eljárási normák betartásával működnek alkotmányosan a jogintézmények.
Megállapítottam továbbá, hogy  a birtokháborítás elkövetésétől számított egy év eltelt, ezért panaszos birtokvédelmet már csak a bíróságtól kérhet.

Ajánlás

A fentiekre tekintettel a konkrét ügy megoldására ajánlást tenni nem tudok. 
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 20. § (1) bekezdése alapján azonban felkérem a Békés Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjét, hogy a jövőbeni alkotmányos visszásságok elkerülése érdekében Gyula Város Polgármesteri Hivatala birtokvédelmi ügyintézésének törvényességi vizsgálatát rendelje el. 

Budapest, 1997. november 3.

Dr. Polt Péter