OBH 6425/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése

Kapcsolódó ügyiratok: OBH 8564/96; 1229/97; 4004/97, 8089/97,
Ügyintéző: dr. Kovács Zsolt

Az eljárás megindítása:

A panaszosok, különböző településekről az Országgyűlési Biztos Hivatalához írott beadványaikban a kéményseprői közszolgáltatás kötelező igénybevételét előíró - visszásnak tartott - önkormányzati rendeleteket és az annak alapján, esetleg azzal ellentétesen végzett közszolgáltatói tevékenységet kifogásolták.

A jogbiztonság sérelmének veszélye miatt vizsgálatot indítottam.

A tényállás

A panaszosok sérelmeit az alábbiakban lehet összegezni:

A kéményseprői közszolgáltatás kötelező igénybevételéről szóló önkormányzati rendelet olyan díj fizetésére kötelezi a lakosságot, amellyel szemben nem áll tényleges szolgáltatás. 
A gázfűtésre indokolatlanul írnak elő ellenőrzési, és fizetési kötelezettséget, 
A használaton kívüli kéményekre is a díjfizetést írnak elő. 
A kifogásaikra nem kaptak érdemi választ.
A kéményseprői munkát igazolni hivatott sormunkakönyvben a tulajdonosok munkavégzést elismerő aláírását meghamisították.
Az ellenőrzésről csak 3 nappal korábban értesítik a lakókat, így aki hosszabb ideig van távol, az nem tud eleget tenni a felszólításnak, ezért ellene szabálysértési eljárást is indíthatnak.
A Díjbeszedő Rt havi bontásban előre számlázza a kéményseprői díjat, holott annak teljesítését a fogyasztó nem ismerte el.

Az  ügy jogi háttere:

A./ 1949. évi XX. tv. 			A Magyar Köztársaság Alkotmánya 

B./ 1995. évi XLII. tv.		Egyes helyi közszolgáltatások kötelező igénybevételéről

C./ 1977. évi I. tv.			Közérdekű bejelentésekről, javaslatokról és panaszokról

D./ 27/1996.(X.30.) BM r. 		A kötelező kéményseprő-ipari közszolgáltatásról

E./ 2/1986. (II. 27.) ÉVM r. 		Az Országos Építésügyi Szabályzat közzétételéről

F./ 74/1997.(XII.30.) Főv. r 		A kötelező kéményseprő-ipari közszolgáltatásról
Az  alkalmazott jogszabályok:

A Magyar Köztársaság Alkotmánya 

2. §.  (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

32/B. § (1) Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának feladata, hogy az alkotmányos jogokkal kapcsolatban tudomására jutott visszásságokat kivizsgálja vagy kivizsgáltassa, és orvoslásuk érdekében általános vagy egyedi intézkedéseket kezdeményezzen.

44/A. § (2) A helyi képviselőtestület a feladatkörében rendeletet alkothat, amely nem lehet ellentétes a magasabb szintű jogszabállyal.

1995. évi XLII. törvény az egyes helyi közszolgáltatások kötelező igénybevételéről

1. § (2) A helyi önkormányzat által szervezett, az e törvényben meghatározott kéményseprő-ipari közszolgáltatást a tulajdonos köteles igénybe venni.

2. § A helyi önkormányzat rendeletben állapítja meg:
c) a közszolgáltatás ellátásának rendjét és módját, a szolgáltató és a tulajdonos ezzel összefüggő jogait és kötelezettségeit, a szolgáltatásra vonatkozó szerződés egyes tartalmi elemeit [Ptk. 226. § (1) bek.]; 
e) az érintett közfeladattal összefüggő – jogszabályban nem rendezett – helyi önkormányzati hatósági feladatot, hatáskört és szabálysértést; 
f) az elvégzendő szolgáltatás alapján a tulajdonost terhelő díjfizetési kötelezettséget, a díj mértékét, megfizetésének rendjét, az esetleges kedvezmények eseteit, vagy a szolgáltatás ingyenességét.

3. § f) E törvény alkalmazásában kötelező kéményseprő-ipari közszolgáltatás: a lakásban, helyiségben lévő tüzelőberendezés égéstermékének elvezetésére szolgáló kémény és tartozékának, füstjáratának időszakos ellenőrzése, tisztítása, a kémény időszakos műszaki felülvizsgálata, a használatával összefüggő szakvélemény adása.

4. § (4) Az e törvény végrehajtását szolgáló rendeletalkotásról a közszolgáltatást szervező helyi önkormányzat, a fővárosban Budapest Főváros Közgyűlése(...) gondoskodik.

1977. évi I. törvény a közérdekű bejelentésekről, javaslatokról és panaszokról

10. § (1) A közérdekű bejelentések és javaslatok vizsgálatában és elintézésében eljáró és közreműködő szervek kötelesek az ügy érdemi vizsgálása érdekében haladéktalanul megtenni a szükséges intézkedést.
(2) A közérdekű bejelentéseket, illetőleg javaslatokat általában 30 napon belül el kell bírálni.
(3) Ha a vizsgálat előreláthatólag hosszabb ideig tart, erről a bejelentőt (javaslattevőt) 30 napon belül tájékoztatni kell, az elintézés várható időpontjának közlésével.

11. § (1) Az elintézésre hivatott szerv a vizsgálat befejezésekor a tett intézkedésről vagy annak mellőzéséről köteles a bejelentőt (javaslattevőt) írásban haladéktalanul értesíteni. Az állásfoglalás indokait is közölni kell.

27/1996. (X. 30.) BM rendelet a kötelező kéményseprő-ipari közszolgáltatásról 

1. § (1) A kéményseprő-ipari közszolgáltatás szervezett ellátása – a (2) bekezdésben foglalt kivétellel – kiterjed a lakásban (...) lévő – tüzelőberendezés égéstermékeinek elvezetésére szolgáló – kémény, valamint tartozékainak műszaki felülvizsgálatára, ellenőrzésére, tisztítására és szakvélemény adására. 
(2) A közszolgáltatás nem terjed ki arra a kéményre, amely használaton kívül áll, és amelynek bekötőnyílásait és tisztítónyílásait befalazták vagy nem éghető anyaggal tömören, illetőleg egyéb nem oldható szerelési technológiával (kötéssel) lezárták, és a kéménytisztítás helyén jól látható módon megjelölték.

2. § E rendelet alkalmazásában tartalékkémény: 
c) olyan kémény, amelynél a tényleges igénybevétel a más rendszerű hőellátás miatt nem áll fenn, de a hatályos rendelkezések szerint, illetve a fokozott biztonság miatt használható állapotban való tartása szükséges.

4. § (1) Szilárd- és olaj-tüzelőberendezés füstgáz elvezetésére szolgáló egyedi és gyűjtőkéményeket, valamint azok kéménytoldóit és szikrafogóit – a (2)–(3) bekezdésben foglalt kivétellel – félévente egy alkalommal kell ellenőrizni és tisztítani.

6. § a) Gáz-tüzelőberendezés égéstermékének elvezetésére szolgáló egyedi és gyűjtőkémények átjárhatóságát és a keletkező égéstermék maradéktalan eltávozását évente egy alkalommal ellenőrizni kell, e kéményeket, valamint azok kéménytoldóit, szikrafogóit, bekötőnyílásait – a cserépkályhák bekötőnyílásai kivételével –, kondenzgyűjtőit, koromzsákjait, füstcsatornáit, továbbá a mellékcsatornás gyűjtőkémények mellékcsatornáit, ha szükséges, egyidejűleg tisztítani is kell;

7. § (1) A tartalékkémények és tartozékaik rendeltetésszerű használhatóságát – a (2) bekezdésben foglalt kivétellel – évente egyszer ellenőrizni kell és a tisztítást, ha szükséges, egyidejűleg el kell végezni.

10. § (1) A szolgáltató a munka megkezdése előtt kellő időben – de legalább 8 nappal megelőzően – köteles a tulajdonost írásban vagy hirdetmény útján, illetőleg a helyben szokásos más módon értesíteni.

13. § (1) A szolgáltató a közszolgáltatás során általa elvégzett munkát sormunkakönyvben tartja nyilván. 
(2) A sormunkakönyvnek a következő adatokat tartalmaznia kell: a körzetben lévő épületek címét; az épületen található kémények fajtáját, a kémények égéstermék-elvezetés szerinti jellegét, számát, valamint a tartalékkéményeket; az elvégzett munkák megnevezését; időpontját; a munkavégző nevét.

18. § (3) Meglévő kémény felújítását, illetőleg valamely kéménynek használaton kívüli kéménnyé történő átalakítását – a munka megkezdését megelőző 15 nappal – a tulajdonos írásban köteles a szolgáltatónak bejelenteni.

A 27/1996. (X. 30.) BM rendelet melléklete szerint: 

Ellenőrzés a biztonságos munkavégzés helyi feltételei meglétének és állapotának szemrevételezéssel történő vizsgálata; az előző tisztítás, ellenőrzés és műszaki felülvizsgálat során megállapított és a tulajdonos tudomására hozott hibák, szabálytalanságok megszüntetésének szemrevételezéssel, illetőleg a hiba, a szabálytalanság jellegétől függő kéményseprőszerszámmal történő vizsgálata; az előző tisztítás, ellenőrzés óta eltelt időszak alatt a kémények és tartozékaik rendeltetésszerű és biztonságos használatában bekövetkezett hibák, szabálytalanságok szemrevételezéssel, illetőleg szükség szerint kéményseprő-szerszámmal történő megállapítása; az átjárhatóság vizsgálata a kéményjárat teljes hossza mentén kéményseprőszerszámmal; gáz-tüzelő-berendezés égéstermék elvezetésére szolgáló kéményeknél a keletkezett égéstermék maradéktalan eltávozásának vizsgálata, szükség esetén műszerrel.

74/1997. (XII. 30.) Főv. Kgy. rendelet a kötelező kéményseprő-ipari közszolgáltatásról

1. § (2) A kötelező kéményseprő-ipari közszolgáltatás (a továbbiakban: közszolgáltatás ) célja az élet és vagyonbiztonság, valamint a tűzbiztonság óvása érdekében a kémények (égéstermék-elvezetők) rendeltetésszerű és biztonságos működtetésének biztosítása.

2. § (1) A közszolgáltatással érintett kéményt magában foglaló lakás vagy más helyiség tulajdonosa, használója az 1. § (1) bek-ben foglalt közszolgáltatást köteles igénybe venni.

3. § (1) Budapest főváros közigazgatási területén a közszolgáltatás teljesítésére kizárólagos jogot szerzett szolgáltató a FŐKÉTÜSZ Fővárosi Kéményseprő-ipari KFT ( Szolgáltató). 
(2) A tulajdonos a Szolgáltató tevékenységét köteles a közszolgáltatás ellátása során igénybe venni.

4. § (1) A közszolgáltatás keretében a Szolgáltatónak a 27/1996. (X. 30.) BM rendeletben meghatározott munkálatokat kell elvégezni az ott meghatározott módon. 
(2) A kötelező kéményseprő-ipari közszolgáltatás szervezett ellátása kiterjed a lakásban és más helyiségben lévő tüzelőberendezés égéstermékeinek elvezetésére szolgáló - épülő vagy más használatban levő - kémény és tartozékainak ellenőrzésére, tisztítására, műszaki felülvizsgálatára, a használatával összefüggő szakvélemény adására.
(3) A közszolgáltatás nem terjed ki arra a kéményre, amely használaton kívül áll és amelynek bekötőnyílásait és tisztítónyílásait befalazták vagy nem éghető anyaggal tömören, illetőleg egyéb nem oldható szerelési technológiával lezárták és a kéménytisztítás helyén jól látható módon megjelölték.

5. § (1) A Szolgáltató a közszolgáltatási tevékenysége során - valamennyi tulajdonos tekintetében - a jogszabály szerinti kötelezettségeinek folyamatosan köteles eleget tenni.

7. § (1) A tulajdonos köteles a közszolgáltatási tevékenység ellátásából fakadó munkálatok elvégzését tűrni és a munka akadálytalan, biztonságos végzéséhez szükséges előfeltételeket (pl.: az érintett helyiségekbe való bejutás lehetőségét) biztosítani. 
(2) A közszolgáltatás elvégzését a tulajdonos vagy megbízottja az ún. sormunkakönyvben aláírásával köteles igazolni.

10. § (1) A közszolgáltatás igénybevételéért a tulajdonos díjat köteles fizetni. 
(4) Az egyedi- és gyűjtőkémények, valamint azok füstcsatornái közszolgáltatási díjának megállapítása naptári évre történik, melyet - számla ellenében - havi egyenlő részletekben kell megtéríteni.
11. § (1) A tulajdonos köteles megtéríteni a Szolgáltató költségeit, ha az az előírt értesítési kötelezettségének eleget tett, és a munka elvégzésében megakadályozták vagy annak feltételeit nem biztosították. 
(2) Ha a közszolgáltatás a kéményseprő mulasztásából adódóan marad el, az el nem végzett munka díját és időarányos kamatait vissza kell fizetni.

2/1986. (II. 27.) ÉVM rendelet az Országos Építésügyi Szabályzat közzétételéről (OÉSZ)
[Az OÉSZ-t 1998. I. 1-jével hatályon kívül helyezte a 253/1997. (XII. 20.) Korm. rendelet.]

140. § (1) Tartalékfűtés lehetőségéről kell gondoskodni a) minden lakás legalább egy lakószobájában, b) minden olyan helyiségben, ahol a folyamatos tartózkodás szükséges (pl. kapus, őrszemélyzeti, készenléti, ügyeleti, telefonközponti helyiségekben).
(2) A tartalékfűtés lehetőségéről a) helyiségenként 1,5 kW villamos többletenergiának az építményben történő egyidejű szolgáltatási lehetőségével, b) a többlet villamosenergia szolgáltatási lehetőségének akadálya esetén, tartalékkémény építésével kell gondoskodni.

253/1997. (XII. 20.) Korm. r. az országos településrendezési és építési követelményekről

94. § (1) A tartalékfűtés lehetőségéről gondoskodni kell a) minden lakás legalább egy lakószobájában, b) minden olyan helyiségben, ahol folyamatos tartózkodás szükséges (pl. készenléti, ügyeleti helyiségekben). 
(2) A tartalékfűtés lehetőségéről szilárd tüzelőanyaggal üzemeltethető tüzelőberendezés céljára alkalmas, gravitációs üzemű kémény vagy egyidejűleg és folyamatosan igénybe vehető többlet villamos energia biztosításával kell gondoskodni.

Részlet az 1995. évi XLII. tv. indokolásából:

	Az Alkotmánybíróság a közelmúltban több, a köztisztaság fenntartását szabályozó önkormányzati rendeletet megsemmisített. Az Alkotmánybíróság határozatainak indokolásában kifejtette, hogy a helyi önkormányzatok igazgatási, szabályozási autonómiája a helyi közszolgáltatások szervezésére, szervezeti formáinak kialakítására, működési feltételei biztosítására, fejlesztésére terjed ki. Az ellátás során a szolgáltató és a fogyasztó között szerződéses kapcsolat, polgári jogviszony áll fenn, amelyre nézve a Ptk. rendelkezései az irányadók. E jogviszony kötelező létrehozását azonban kizárólag törvény vagy kormányrendelet írhatja elő. Az Alkotmánybíróság arra is felhívta a figyelmet, hogy bizonyos közszolgáltatások díjának megfizetésére irányuló kötelezettséget, illetve a díj önkormányzati megállapításának jogosultságát ugyancsak törvényi felhatalmazás alapozhatja meg. A megsemmisített rendeletek mellett azonban számos, az Alkotmánybíróság által nem vizsgált, azokkal azonos alkotmányossági hibában szenvedő helyi önkormányzati rendelet megalkotására került sor, amelyekre a településtisztasági szolgáltatás eredményesen működő és a helyi érdekeknek is megfelelő rendszere épült fel.
	A törvényjavaslat célja a helyi önkormányzati feladatkörbe tartozó, településtisztasági közszolgáltatás útján megvalósuló közfeladatok ellátásának elősegítése, az ahhoz szükséges - elsősorban az Alkotmánybíróság határozataiban hiányként megjelölt - törvényi feltételek pótlása útján. Ezáltal nemcsak a jövőbeni önkormányzati rendeletalkotás feltételei teremthetők meg, hanem legális alapot kapnak a már működő településtisztasági szolgáltató rendszereken belüli együttműködési viszonyok is.
A vizsgálat megállapításai:

A beadványban foglalt panaszokat pontok szerint elemezve a következőket állapítottam meg:

Ad. 1. A kéményseprői közszolgáltatás kötelező igénybevételéről szóló önkormányzati rendeletek megalkotására 1985-ig a kéményseprő-ipari tevékenység gyakorlásáról szóló 19/1970.(IX.5.)ÉVM rendelet adott felhatalmazást. Az Alkotmánybíróság több önkormányzati rendelet vizsgálata során is megállapította, hogy a közszolgáltatásra vonatkozó jogviszony kötelező létrehozását kizárólag törvény vagy kormányrendelet írhatja elő. 
Ezt követően lépett életbe az egyes helyi közszolgáltatások kötelező igénybevételéről szóló 1995. évi XLII. tv. és a kötelező kéményseprő-ipari közszolgáltatásról szóló 27/1996.(X.30.) BM rendelet, amelyek alapján már az önkormányzatok jogszerűen alkothattak rendeletet. A rendeletek nem kötelezik díj fizetésére a lakosságot, ha a Szolgáltató nem teljesítette feladatát, és abban nem a tulajdonos akadályozta meg. A Szolgáltató megbízottjának ezzel ellentétes magatartása sérti a rendelet előírásait, azzal szemben panasszal, kifogással lehet élni. 

E kérdésben a vizsgálatot alkotmányos visszásság hiányában megszüntettem.

Ad. 2. A kéményseprő-ipari közszolgáltatás igénybevételét azért teszi a jogszabály kötelezővé, mert a kémények elhanyagolt állapota szénmonoxid mérgezést, tűz-, és robbanásveszélyt idézhet elő.  A közszolgáltatás fő eleme az ellenőrzés, és ezáltal a megelőzés, amely mellé szükség esetén járul a takarítás (seprés, kiégetés). A fűtés módjától, és a fűtőanyagtól függően különböző a korom kibocsátás mértéke, és a füst összetétele. A gázfűtés - elismerve, hogy abban csökkent mértékű a koromlerakódás - olyan anyagoknak a kiválasztódásával járhat, (pl: kénsav) amely a kémény állagát nagy mértékben rombolhatja, és ellenőrzés hiányában eltömődéshez, és ezáltal fulladáshoz is vezethet. Ennek előfordulása természetesen nem közvetlen veszélyt jelent, mert azt szakember rendszeres ellenőrzés során időben felfedezheti, és a veszély kialakulása előtt intézkedhet annak elhárítására.

E kérdésben a vizsgálatot alkotmányos visszásság hiányában megszüntettem.

Ad. 3. Azokban az épületekben, ahol a korábbi hagyományos fűtési módról korszerűbb, gáz,- vagy villanyfűtésre tértek át, az országos településrendezési és építési követelményekről szóló 253/1997. (XII. 20.) Korm. rendelet  94. § (1) bekezdése szerint tartalékfűtés lehetőségéről kell gondoskodni, így minden lakásban legalább egy tartalék kéményt kell hagyni. A tartalékkémény karbantartása, és ellenőrzése éppúgy indokolt, mint az üzembentartottaké, mert annak állapota a használat hiányában talán fokozottabban ki van téve a romlásnak. A tartalékkémény szükségességét az adja, hogy (pl: fűtési idényben előforduló esetleges gáz, vagy áramszolgáltatási szünet esetén) az olaj-, vagy vegyestüzelésű kályha beüzemelésének ne legyen akadálya. Nem hagyható figyelmen kívül az a körülmény sem, hogy az elektromos áram díjának megemelkedésével egyre több háztartásban "fedezik fel" újra a hagyományos vegyestüzelésű kályhák által nyújtott előnyöket is. Rendkívül nagy veszéllyel jár, ha évtizedek óta használaton kívüli kéményt ellenőrzés nélkül vesznek újra használatba. A rendelet ezért előírja a kémények használaton kívül helyezésének módját, és annak "törlését". A nem használt kémény tehát addig tartalékkéménynek minősül, és az évi egy alkalommal történő ellenőrzés, és az azzal járó díjfizetés jogos, amíg annak használaton kívül helyezését a Szolgáltató nem engedélyezi, és ennek tényét nem regisztrálja.

E kérdésben a vizsgálatot alkotmányos visszásság hiányában megszüntettem.

Ad. 4.  Az a körülmény, hogy a panaszosok a kifogásaikra nem kaptak érdemi választ, sérti a közérdekű bejelentésekről, javaslatokról és panaszokról szóló 1977. évi I. törvény előírásait. A törvény végrehajtási rendeletének 3. § -a feljogosítja a felügyeletet ellátó szervet, hogy maga döntse el, hogy a hozzá közvetlenül érkezett közérdekű bejelentést, illetőleg javaslatot saját hatáskörében vizsgálja-e meg, vagy azt az elintézésre hivatott szervhez továbbítja. Nem felel meg azonban a jogszabálynak, ha az önkormányzat, mint a felügyeletet ellátó szerv, a panaszt úgy továbbítja a Szolgáltatónak, hogy már a panaszból is megállapítható, hogy a panaszos a Szolgáltatóval a probléma rendezését már közvetlenül is megkísérelte, de az nem vezetett eredményre.

A kifogásolt esetben a Szolgáltató a panaszosok kérelmének, késedelmesen ugyan, de eleget tett, és a szolgáltatási díjat visszamenőleg megtérítette, ezért az egyedi ügy további intézkedést nem igényel, ezért a vizsgálatot alkotmányos visszásság hiányában megszüntettem.

Ad. 5. Egyes esetekben a kéményseprői munkák igazolására szolgáló sormunkakönyvben a Szolgáltató alkalmazottai a munkák elvégzését fiktív aláírásokkal igazolták. Ennek bejelentése alapján a Szolgáltató az aláírásokkal kapcsolatos panaszt kivizsgálta, és az érintett dolgozóival szemben eljárást indított, és a befizetett díjat maradéktalanul visszatérítette. Az egyedi eset megoldása azonban nem zárja ki annak lehetőségét, hogy a szolgáltatást kötelezően igénybevevők, nem fizethetnének el nem végzett szolgáltatás után.  

Ad. 6. A 19/1970. (IX.5.) ÉVM rendelet a Szolgáltatót csak arra kötelezte, hogy az ellenőrzésről 3 nappal korábban értesítse a lakókat, de a 27/1996.(X. 30.) BM rendelet 10. §-a már a tervezett munkavégzést megelőző legalább 8 nappal korábbi értesítést ír elő. Aki azonban hosszabb ideig van távol, az így sem tud eleget tenni a felszólításnak, ezért ellene szabálysértési eljárást is indíthatnak. Ennek a megelőzésére alkalmas lenne, ha a Szolgáltató az ellenőrzési tervéről - a várható munkák legalább havi színű meghatározásával - a település lakosságát a helyben szokásos módon értesítené.

Ad. 7. A Fővárosi Közgyűlés 74/1997. (XII. .30.) rendelete 10. § (4). bek. szerint a közszolgáltatási díjat naptári évre kell megállapítani, melyet - számla ellenében - havi egyenlő részletekben kell megtéríteni. Az a körülmény, hogy a Díjbeszedő Rt. havi bontásban előre számlázza a kéményseprői díjat, - annak ellenére, hogy a munka teljesítését a fogyasztó nem ismerte el - ellentétes a szolgáltatás, és ellenszolgáltatás egyidejűségének polgári jogi elvével.

Összegzés:

A kéményseprői közszolgáltatás kötelező igénybevételével kapcsolatos panaszok vizsgálata alapján megállapítottam, hogy a panaszok a szolgáltatás kötelező igénybevételét főként azért kifogásolták, mert a vonatkozó jogszabályok nem adtak kellő garanciát arra, hogy csak a ténylegesen elvégzett szolgáltatás alapján fizessenek díjat. Ezért azokban az esetekben, amelyekben a jogszabály indokoltságát kérdőjelezték meg, a panaszt elutasítottam.

A kifogásoknak azt a körét, amelyek a Szolgáltatók tevékenységét érintik, két szempontból vizsgáltam: Az egyedi ügyeket a közérdekű bejelentésekről, javaslatokról és panaszokról szóló 1977. évi I. törvény előírásai szerint részben megoldották, másrészt visszamenőleg azok már nem korrigálhatók, így a további eljárás indokolatlan. A jövőben várhatóan előforduló hasonló esetek azonban az állampolgárok jogbiztonságát sértik, ezért annak megelőzésére az alábbiakat javaslom:
Ajánlás:

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 25. § -ban biztosított jogommal élve felhívom a Belügyminisztert, hogy a kötelező kéményseprő-ipari közszolgáltatásról szóló 27/1996. (X. 30.) BM rendelet szabályait úgy módosítsa, hogy kötelezze a Szolgáltatókat arra, hogy az éves, féléves, vagy havi munkatervükről a lakosságot a helyben szokásos módon, kellő időben tájékoztassák.

Továbbá a rendelet 13. § (2) bekezdését egészítse ki azzal, hogy a sormunkakönyvnek tartalmaznia kell az elvégzett munka igazolására szolgáló aláírást, továbbá az aláíró nevét és lakcímét olvashatóan, valamint - különösen többlakásos házban - az aláírás jogcímét. 

Felkérem a Fővárosi Önkormányzat Főpolgármesterét, hogy kezdeményezze a Közgyűlésnél a kötelező kéményseprő-ipari közszolgáltatásról szóló 74/1997. (XII.30.) Főv. Kgy. rendelet 10. § (4). bekezdésének módosítását, és abból törölje a havi díjfizetés kötelező előírását.

Budapest, 1998. június 18.

Gönczöl Katalin