OBH 6389/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr.Kántor Ferenc
Az eljárás megindítása

D. A. Gy. (panaszos) beadvánnyal fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához. Beadványában sérelmezte, hogy a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Kárrendezési Hivatal (Hivatal) kárpótlási ügyében hozott és 1995. január 3-án kelt határozatát csak 1995. december 5-én adta át, ezért kárpótlási jegyéért a lezárult földárverések miatt már földet vásárolni nem tudott. Sérelmezte azt is, hogy az említett elsőfokú határozat ellen fellebbezést nyújtott be az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatalhoz (OKKH), s ez utóbbi a fellebbezésre nem válaszolt. 

Mivel a rendelkezésre álló adatok alapján jogbiztonság megsértésére lehetett következtetni, vizsgálatot rendeltem el, s ennek során tájékoztatás és iratok megküldése céljából megkerestem az OKKH elnökét, illetve a Hivatal vezetőjét. 

Megállapított tényállás

Panaszos kárpótlás iránti kérelmet nyújtott be a Hivatalhoz az 1994. évi II. törvény 1. §-ának (1) bekezdése szerint törvényes határidőben. A Hivatal panaszos kérelmét elbírálta, s az 1995. január 3-án kelt 0318484/1994. (1) iktató számú határozatával 225.000.- Ft kárpótlást állapított meg. A határozatot panaszos részére a Hivatal nem kézbesítette, azonban a határozatot panaszos feleségének - a Hivatalban történő személyes megjelenésekor - 1995. december 5-én átadták.  

Panaszos  az  említett elsőfokú határozat ellen 1995. december 15-én fellebbezéssel élt. Panaszos fellebbezésében sérelmezte, hogy az 1995. I. 3-án kelt elsőfokú határozatot csak 1995. december 5-én kapta kézhez, minek folytán kárpótlási jegyeivel nem tudott résztvenni a földárveréseken, az elsőfokú közigazgatási szerv késedelmes eljárása miatt további 225.000.- Ft kár érte, melynek kártalanításként való megállapítását kéri. OKKH a fellebbezést 1997. január 7-én kelt 1012616/1995. sz. határozatával bírálta el. OKKH a fellebbezést elutasította, és felhívta panaszos figyelmét, hogy határozata ellen, annak kézhezvételétől számított 30 napon belül keresettel élhet a bíróságnál, továbbá, hogy a fellebbezésében megjelölt kártalanítás megállapítása nem tartozik a Hivatal hatáskörébe, ilyen irányú igényét kizárólag polgári peres úton érvényesítheti.  A Hivatal tájékoztatása szerint panaszos részére az említett másodfokú határozatot 1997. II. 18. postázták. A tértivevény tanúsága szerint panaszos a határozatot 1997. II. 20. napján vette át. Panaszos a határozat ellen fellebbezéssel nem élt, a másodfokú határozat 1997. II. 20. napján jogerőssé vált. 

A jogszabályi háttér és a vizsgálat megállapításai

A tényállásban részletezett kérelem benyújtási határidejének utolsó napja az 1994. évi II. törvény szerint 1994. március 15. Panaszos ehhez képest kárpótlás iránti kérelmét 1994. március 4. napján nyújtotta be a Hivatalhoz. 
Az 1991. évi XXV. törvény 12. § (5) bekezdésének a) pontja úgy rendelkezik, hogy "az ügyintézési határidő a kérelem benyújtásától számított 6 hónap, melyet a Hivatal vezetője egy ízben legfeljebb 3 hónappal meghosszabbíthat ....".

Az idézett irányadó jogszabályok szerint a Hivatalnak panaszos ügyében az elsőfokú határozatot legkésőbb 1994. szeptember 5. napjáig kézbesítenie kellett volna, tekintettel arra, hogy az ügyben az eljárást nem függesztette fel, s az ügyintézési határidő meghosszabbítása iránt sem intézkedett. A Hivatal az ügyintézési határidőt mintegy 15 hónappal túllépte. 

Panaszos által 1995. december 15-én előterjesztett fellebbezést elbíráló másodfokú közigazgatási szerv határozatát panaszos részére 1997. II. 20-án kézbesítették, mely azt jelenti, hogy OKKH, - a rá is kötelező - már említett határidőt mintegy 8 hónappal túllépte.

A vizsgálat megállapította, hogy az ügyintézésre nyitva álló határidő betartásának elmulasztásával mind a Hivatal, mind az OKKH megsértette az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében rögzített jogbiztonság alkotmányos elvét, miáltal alkotmányos visszásságot idéztek elő.

A vizsgálat megállapította, hogy bár késedelmesen, azonban mind a Hivatal, mind az OKKH panaszos ügyében határozatot hozott, mellyel az előidézett alkotmányos visszásságot saját hatáskörében megszüntette a vizsgálat befejezése előtt, ezért az ügyben ajánlást nem teszek.

Panaszosnak az a kifogása, hogy a Hivatal elhúzódó eljárása miatt az árverések lezárása következtében kárpótlási jegyéért már nem tudott termőföldet vásárolni, ellentmond annak a ténynek, hogy ha panaszos kárpótlási jegyéért termőföldet kívánt volna vásárolni, 1995. december 5. napját követően akkor  ezt megtehette volna  Öcsöd településen  tartott  termőföldárverésen  1996. II. 6-án, 1997. VI. 24-én, de 1997. VI. 25-én is. Az 1997. VI. 24-én tartott árverésen pl. 300 aranykorona értékű termőföldet a kárpótoltak érdektelensége miatt eladni nem lehetett. Panaszos kárpótlási jegyével az említett településen kívül a környező településeken (Szelevény, Kunszentmárton, Mesterszállás, Mezőhék), de akár a megye vagy az ország bármely településén az ún. II/2. kárpótlási földalapba kijelölt földekre tartott árveréseken részt vehetett volna és az említett árveréseken jelenleg is módja van az árverésen való résztvételre és termőföld vásárlásra. 
A kárpótlási törvény panaszost arra jogosítja fel, hogy az Őt ért sérelemért kárpótlást kapjon. Az a körülmény pedig, hogy panaszos az árverésen nem vett részt, alkotmányos jogával összefüggésbe nem hozható. 

Jelentésem egy példányának megküldésével panaszost, az OKKH elnökét, illetve a Hivatal vezetőjét is tájékoztattam.

Budapest, 1998. január 30.

Gönczöl Katalin