OBH 6289/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése

Ügyintéző:  Dr. Kunné dr. Simonyi Anna

Az eljárás megindulása:
Panaszos a tulajdonában álló ingatlanon fennálló építési tilalom után korlátozási kártalanítás megállapítására irányuló kérelmét elutasító önkormányzati bizottsági döntést  sérelmezte. 
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § /1/ bek. alapján vizsgálatot indítottam, mert felmerült az Alkotmányban biztosított tulajdonhoz, valamint a jogorvoslati joghoz fűződő alkotmányos jog sérülésének lehetősége.
Ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § /1/ bekezdése alapján vizsgálatot folytattam.

Alkalmazott jogszabályok:		1964. évi III. törvény az építésügyről
					1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános
					szabályairól

Érintett alkotmányos jogok:		Alkotmány 13. § (1) bek. A Magyar Köztársaság biztosítja a 					tulajdonhoz való jogot.
					57. § (5) bek. A Magyar Köztársaságban a törvényben 						meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan 					bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a 					jogát vagy jogos érdekét sérti.

A megállapított tényállás:
Panaszos 1995-ben örökölte meg a Szeged, Hajnóczy 22. sz. alatti ingatlant. Az ingatlant 1986. óta a 208/1986 (XII. 4.) VB határozattal elrendelt tilalom terhelte, amelyet a 220/1994 (VI. 9.) Kgy.sz. határozat fenntartott az önkormányzat részére, alapfokú intézmény-terület biztosítására.
Panaszos korlátozási kártalanítási kérelmet nyújtott be az Ét. 13. §-a alapján, melyet a Szeged Megyei Jogú Város Közgyűlése Városfejlesztési és Tulajdonosi Bizottsága a 1420-298/1996 (IX. 18.) VTB határozatával elutasított.
Ezt megelőzően az építési tilalmat a 898. sz. közgyűlési határozat 1996. július 12-én feloldotta.

A vizsgálat megállapítása:
Az 1991. évben bevezetett, a korlátozási kártalanítás jogintézményéhez fűződő eljárásokkal kapcsolatban vizsgálatot folytattam, figyelemmel arra, hogy az építésügyről szóló 1964. évi III. tv. az e kérdéskörben benyújtott kérelmek elbírálásának címzettjét (eljáró szervet)  nem határozta meg egyértelműen. A hivatkozott törvény az alábbiak szerint szabályozta e kérdéskört: 
13. § (3) Ha a telekalakítási, illetőleg építési tilalommal terhelt – a tilalom elrendelése előtt felosztható, illetőleg beépíthető – ingatlant nem sajátítják ki, vagy a tulajdonos nem kap csereingatlant, vagy pedig a tilalmat időközben nem szüntetik meg, három év eltelte után a tulajdonos részére – kérelmére – évenként korlátozási kártalanítást kell fizetni. Ez a fizetési kötelezettség a természeti kár megelőzése és a tulajdonos érdekében elrendelt tilalom esetére nem vonatkozik.

(4) A korlátozási kártalanítás évi mértéke a használat, illetőleg a hasznosítás lehetőségének a korlátozásából eredő kár összegének arányos része, legfeljebb azonban az ingatlan mindenkori forgalmi értékének 5%-a. Ezt a kártalanítást az ingatlan kisajátítása esetén a kisajátítási kártalanításba, csereingatlan adása esetén pedig annak értékébe be kell számítani.
Ezen joghézag feloldására azonban - a törvény kiegészítésének kezdeményezése helyett - a Környezetvédelmi és Területfejlesztési Minisztérium 5517/1996. sz. alatt "Útmutató"-t adott ki, melynek alkotmányellenességét megállapítottam és indítványoztam annak visszavonását. 
Indítványomra a minisztérium az alkotmányellenes "Útmutató"-t visszavonta.

Eljárásom alatt tárgyalta az Országgyűlés az épített környezet alakításáról szóló törvénytervezetet, melynek olyan módosítását kezdeményeztem, hogy a korlátozási kártalanítás megállapítására irányuló kérelmek elbírálása a megyei (fővárosi) közigazgatási hivatalok hatáskörébe tartozzon, amennyiben a tulajdonos és az építési tilalom jogosultja a kártalanítás mértékében nem tudna megegyezni. Módosító javaslatomat a törvény-előkészítők elfogadták, az Országgyűlés a törvény normaszövegét ekként szavazta meg.
Az 1997. évi LXXVIII. tv. kártalanításra vonatkozó szabályai 1997. augusztus 1-én léptek hatályba.

Vizsgálatom során megállapítást nyert, hogy a panaszos korlátozási kártalanítási kérelmét elutasító városfejlesztési és tulajdonosi bizottsági határozat nem tartalmazta a kérelmező részére a jogorvoslat igénybevételére történő kioktatást, így nem biztosította az Alkotmány 57. § /5/ bekezdésében deklarált, a jogorvoslat igénybevételének jogát, s ezzel alkotmányos visszásságot idézett elő.
Figyelemmel azonban a jogszabály módosítására célszerűbbnek tartom az eljárásra hatáskörrel rendelkező szerv döntését.

Ajánlások:
Kezdeményezem a Városfejlesztési és Tulajdonosi Bizottságnál

Panaszosnak a korlátozási kártalanítás megállapítására irányuló kérelmének - megállapodás hiányában - továbbítását a Csongrád Megyei Közigazgatási Hivatalhoz, amelynek benyújtására még a tilalom fennállása alatt került sor.

A közigazgatási hivatali eljárás esetén (tekintettel a biztosítandó jogorvoslat igénybevételének lehetőségére) az alkotmányos visszásság megszűntethető.

Felkérem a Városfejlesztési és Tulajdonosi Bizottságot, hogy a kézhezvételtől számított 30 napon belül tájékoztasson a megtett intézkedésről.

Budapest, 1998. május 14.

Gönczöl Katalin