OBH 6195/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindulása:
A panaszos azért fordult hivatalunkhoz, mert a lakása felett lakó fiatalember csendháborítása miatt feljelentést tett a Polgármesteri Hivatalnál, ezt követően a feljelentett szülei lakásának az ajtaját rátörték és megfenyegették. A magánlaksértés miatt a rendőrséghez fordult, de bejelentésének időpontjáig semmilyen intézkedésre nem került sor. Időközben a Polgármesteri Hivatal bizonyítottság hiányában megszüntette az eljárást, a panaszos a határozat ellen jogorvoslati kérelemmel nem élt. Beadványa alapján az 1993. évi LIX. tv. 16. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jog:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. 

Alkalmazott jogszabályok:
1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették.
(2) Az eljárásban részt vevő személyek az e törvényben meghatározott esetekben és módon kötelesek és jogosultak a bizonyításban közreműködni.
(3) A büntetőeljárásban szabadon felhasználható minden olyan bizonyítási eszköz és bizonyíték, amely a tényállás megállapítására alkalmas lehet; a hatóságok ezeket egyenként és összességükben szabadon értékelik, és ezen alapuló meggyőződésük szerint bírálják el.
16. § (1) A nyomozó hatóságok feladata a bűncselekmények gyors és alapos felderítése, valamint a bűncselekmények elkövetőinek felelősségre vonásához szükséges eljárási cselekmények elvégzése.
112. § (1) A hatóság – ha e törvény kivételt nem tesz – azt idézi, akinek jelenléte az eljárási cselekménynél kötelező, és azt értesíti, akinek a jelenléte nem kötelező, de a törvény lehetővé teszi.
(2) Az idézés és az értesítés rendszerint írásban vagy a hatóság előtti megjelenés alkalmával szóban történik. Az írásbeli idézésnek, illetőleg értesítésnek tartalmaznia kell, hogy a megidézettnek milyen minőségben, hol és mikor kell megjelennie, illetőleg az értesített milyen minőségben jelenhet meg, a távolmaradás következményeire való figyelmeztetést, valamint – a vádirat benyújtása után – az eljárás alapjául szolgáló bűncselekmény megjelölését.
113. § (1) Ha a terhelt, a védő, a tanú vagy a szakértő a 112. § (2) bekezdése szerinti idézés ellenére nem jelenik meg, és ezt alapos okkal előzetesen nem menti ki, vagy engedély nélkül eltávozik, illetőleg a terhelt vagy a tanú önhibájából olyan állapotban jelenik meg, hogy nem hallgatható ki, a hatóság
a) a terhelt elővezetését rendelheti el,
b) a tanú elővezetését rendelheti el, vagy rendbírsággal sújthatja,
(2) Az (1) bekezdésben szabályozott esetben a tanút és a szakértőt a meg nem jelenésével, illetőleg az eltávozásával okozott költség megtérítésére kell kötelezni.
139. § (1) A nyomozást határozattal meg kell szüntetni, ha
a) a cselekmény nem bűncselekmény, vagy azt nem a gyanúsított követte el;
b) a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése, az elkövető kiléte, illetőleg az, hogy a bűncselekményt a gyanúsított követte el, és az eljárás folytatásától sem várható eredmény;
140. § (1) A nyomozás megszüntetéséről a nyomozó hatóság, a Btk. 22. §-ának e) pontjában meghatározott büntethetőséget kizáró ok, illetőleg a Btk. 32. §-ának d) pontjában meghatározott büntethetőséget megszüntető ok fennállása esetén az ügyész határoz.
(2) A nyomozást megszüntető határozatot közölni kell a sértettel, a feljelentővel és azzal, aki magánindítványt terjesztett elő. Ha a határozatot a nyomozó hatóság hozta, azt az ügyésznek is megküldi.
141. § (1) A nyomozás megszüntetése nem akadálya annak, hogy a hatóság ugyanabban az ügyben utóbb az eljárást folytassa.
(2) Az eljárás folytatását – ha a nyomozást a 139. § (1) bekezdésének a), c) vagy d) pontja alapján szüntették meg – az ügyész, ha pedig a nyomozást az ügyész szüntette meg, a felettes ügyész rendelheti el. Ha a gyanúsítottat megrovásban részesítették (Btk. 71. §), az ügyész, illetőleg a felettes ügyész a nyomozást megszüntető határozatot hatályon kívül helyezi.
149. § A vétségi eljárásban a IV. és V. fejezet, valamint az I. cím rendelkezéseit a következő eltérésekkel kell alkalmazni.
150. § (1) Jegyzőkönyv helyett jelentést lehet készíteni
 a) a feljelentés kiegészítése során végzett meghallgatásokról,
b) a tanú kihallgatásáról, valamint a szemléről, a helyszínelésről, a bizonyítási kísérletről, a lefoglalásról és a motozásról.
(3) A jelentésnek tartalmaznia kell:
a) az eljárási cselekmények helyét, idejét, a jelenlevők nevét és lakóhelyét,
b) a tanúnak a 63. § (2) bekezdése, a hatósági tanúnak a 135. § (2) bekezdése szerinti figyelmeztetését, illetőleg kioktatását és az erre vonatkozó nyilatkozatát,
c) a meghallgatott, illetőleg a kihallgatott személy vallomásának lényegét, az egyéb nyomozási cselekmények rövid leírását és eredményét,
d) az eljárás során beszerzett okiratok és más hatósági eljárásban keletkezett iratok, illetőleg a tárgyi bizonyítási eszközök megjelölését.

Megállapított tényállás:
	A panasz vizsgálata során az eljáró hatóságoktól származó iratok, valamint a panaszos bejelentése alapján a következők állapíthatók meg:
	A panaszos 1996. március 10-én délután - mialatt lakásában tartózkodott - zajt hallott az előszobájából. Amikor kiment, azt látta, hogy a felette lakó szomszédai, B. Lajos és felesége belépnek az ajtaján. Segítségért kiáltott, mire a vele azonos folyosón lakó másik szomszédja odajött és ennek hatására a behatolók eltávoztak. Mivel a panaszos bejárati ajtaján olyan sérülések keletkeztek, amelyek arra utaltak, hogy az ajtót lábbal rúgták be, még aznap bejelentette az esetet a XIII. kerületi Rendőrkapitányságon.  Az esti órákban kijött a rendőrségről egy helyszinelő, aki fényképfelvételeket készített az ajtóról és felhívta a figyelmét arra, hogy feljelentést kell tennie. 
	A panaszos betegsége miatt csak március 27-én tette meg feljelentését magánlaksértés miatt a Budapesti Rendőrfőkapitányság Központi Ügyeleti Osztályán, név szerint megjelölve az elkövetőket.
	A feljelentés alapján a XIII. ker. Rendőrkapitányság 1996. április 2-án rendelte el a nyomozást B. Lajos és társa ellen. A kapitányság munkatársa április 12-én kelt jelentése szerint felkereste a panaszost és kikérdezte a történtekről. Megállapította, hogy a lakás bejárati ajtaján kijavított sérülések nyomai láthatók. Beszélt azzal a szomszéddal, aki tanúja volt a feljelentett cselekménynek. Felment a panaszos lakása feletti emeletre, ahol csengetésére nem nyitottak ajtót, ezért egy idézést dobott be a lakás levélszekrényébe, amelyet azonban - jelentése szerint - téves keresztnévvel töltött ki. 
	Tekintve, hogy a nyomozás a vétségi eljárás szabályai szerint folyt, így az eljáró nyomozó nem készített jegyzőkönyvet, hanem megállapításait a jelentésében foglalta össze. A jelentésből nem tűnik ki, hogy a fenti cselekményeket mikor hajtotta végre és nem tartalmazza a tanú kihallgatásával kapcsolatban a Be. 150. § (1) bek. szerinti figyelmeztetést, kioktatást és nyilatkozatot. A következő - április 25-én kelt - jelentésben a nyomozó leírja, hogy a levélszekrénybe dobott, illetve időközben postai úton is megküldött idézésre nem jelent meg  senki, a számítógépes nyilvántartás ellenőrzése nem vezetett eredményre, a panaszos bejelentése alapján a kapitányságon nem keletkezett helyszíni szemle jegyzőkönyv és a feljelentett személy az ismételt keresés alkalmával sem nyitott ajtót a csengetésre. A visszaküldött idézés vagy annak vétíve az iratok között nem található meg.
	1996. május 10-én  összefoglaló jelentés készült és határozatot hoztak ismeretlen tettes elleni nyomozás megszüntetéséről, mivel az elkövető kiléte a nyomozás adatai alapján nem volt megállapítható és eredmény az eljárás folytatásától sem várható. A feljelentő a nyomozás megszüntetése ellen nem élt panasszal.
	Az iratok alapján megállapítható, hogy a rendőrség nem tett meg mindent a tényállás alapos és hiánytalan tisztázása érdekében. Tudomásul vették, hogy az elkövetéssel gyanúsítható személy az idézésre nem jelent meg és nem éltek az idézéssel szembeni mulasztás esetére a Be. 113. §-ban írt, a tanúval, terhelttel szemben alkalmazható elővezetési lehetőséggel. A feljelentett személy megtalálhatóságára utal, hogy a XIII. ker. Polgármesteri Hivatal Igazgatási és Hatósági Osztálya 289/96. szabs.-XIII. számon - szintén a panaszos feljelentésére - csendháborítás miatt szabálysértési eljárást folytatott a feljelentett személyek nagykorú gyermekével, a szüleivel együtt a panaszos felett lakó B. Lászlóval szemben. Az eljárásban B. Lászlót meghallgatták, de végül a cselekményt nem sikerült bizonyítani. A panaszos és a feljelentett szomszédok közötti rossz viszony emiatt alakult ki.
	A Be. 5. § (1) bek. szerint a büntetőeljárás egyik alapelve a tényállás alapos és hiánytalan tisztázása. A felületes és az eljárási szabályokat is sértő nyomozás - a Be. alapelvén kívül - sérti a panaszosnak a jogállamisághoz és a jogbiztonsághoz fűződő alkotmányos jogait.
	A megállapított alkotmányos visszásság miatt  a következő ajánlást teszem:
Az 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése alapján ajánlom a budapesti rendőrfőkapitánynak, hogy intézkedjék a Be. 141. § (1) bek. alapján a nyomozás folytatása, illetve az eljáró rendőr és a parancsnoki reviziót végző felettesei felelősségének kivizsgáltatása érdekében.
 
Budapest, 1997. október

Dr. Polt Péter