OBH 6082/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindulása:
A panaszos azért fordult hivatalunkhoz, mert férje 1992. július 28-án, Moszkvában bekövetkezett halála ügyében nem tartotta kielégítőnek a rendőrség által lefolytatott vizsgálatot. Kérése alapján a holttest hazahozatala után kétszakértős igazságügyi orvosszakértői boncolásra került sor, melynek során idegenkezűséget nem állapítottak meg. Saját feljegyzései szerint a boncolást végző egyik - időközben elhunyt - szakértő szóbeli tájékoztatásai eltértek attól, amit a szakvéleményben rögzítettek. Kérte a haláleset körülményeinek tisztázását és segítséget ahhoz, hogy  kártérítést kapjon. Beadványa alapján az állampolgári jogok országgyűlési biztosa az 1993. évi LIX. tv. 16. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendelt el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jog:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. 

Alkalmazott jogszabályok:

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
13. § (1) Az államigazgatási eljárás az ügyfél kérelmére, bejelentésére, nyilatkozatára (a továbbiakban: kérelem) vagy hivatalból indul meg. A felettes szerv a közigazgatási szervet az eljárás megindítására vagy folytatására utasíthatja.

1975. évi II. törvény a társadalombiztosításról, egységes szerkezetben a végrehajtására kiadott 89/1990. (V. 1.) MT rendelettel (1992-ben hatályos szöveg)
T. 77. § (1) Üzemi baleset az a baleset, amely a biztosítottat a foglalkozása körében végzett munka közben vagy azzal összefüggésben, illetőleg munkába vagy onnan lakására (szállására) menet közben éri. Üzemi baleset az is, amely a biztosítottat társadalmi munka végzése vagy egyes társadalombiztosítási ellátások igénybevétele során éri.
T. 94. § (1) A hozzátartozók részére baleseti nyugellátás akkor jár, ha a sérült az üzemi baleset következtében meghalt.
R. 270. § (1) A baleseti nyugellátás iránti igényt a baleset bekövetkezése, foglalkozási betegség esetén a betegség megállapításának a napjától számított két éven belül lehet érvényesíteni. Ha a sérült a baleset miatt táppénzben részesült, a határidőt az első ízbeni táppénz megszűnésének a napjától kell számítani.
(2) Három éven belül lehet érvényesíteni a baleseti nyugellátás iránti igényt, ha a baleset következményét az (1) bekezdésben említett határidő után lehetett csak megállapítani.
(3) Az üzemi baleset következtében meghalt személy hozzátartozói a halál napját követő két éven belül érvényesíthetik igényüket.
(4) Az (1)–(3) bekezdésben megjelölt határidő után akkor lehet az igényt érvényesíteni, ha egykorú okirat (baleseti jegyzőkönyv, társadalombiztosítási vagy üzemi nyilvántartás, rendőrhatósági eljárás során készült iratok, orvosi leletek, boncolási jegyzőkönyv stb.) alapján kétségen kívül bizonyított, hogy üzemi baleset történt, továbbá ha a sérülés és a munkaképesség-csökkenés (halál) között a 272. §-ban megjelölt orvosi bizottság véleménye szerint okozati összefüggés van.
47/1979. (XI. 30.) MT rendelet a munkavédelemről (1992-ben hatályos jogszabály)
13. § (1) A gazdálkodó szervezet vezetőjének gondoskodnia kell különösen
e) a foglalkozási balesetek bejelentéséről, nyilvántartásáról, a balesetek és foglalkozási megbetegedések kivizsgálásáról és a hasonló esetek megelőzéséhez szükséges – műszaki, egészségügyi, szervezési, jogi és egyéb – intézkedések megtételéről;
16. § (3) A dolgozó köteles tevékenyen részt venni és közreműködni a foglalkozási balesetek és foglalkozási megbetegedések megelőzésében, ezen belül különösen
b) a munkakörének betöltéséhez szükséges előzetes és időszakos orvosi vizsgálatokon részt venni;
c) munkahelyén a biztonságos munkavégzésre alkalmas állapotban megjelenni és így munkát végezni;
h) a balesetet, sérülést, rosszullétet, üzemzavart felettesének azonnal jelenteni.

2/1988. (V. 19.) IM rendelet az igazságügyi szakértőkről
44. § (1) Rendkívüli halál esetén – ha nem esik a 45. § hatály alá – a nyomozó hatóság a holttest hatósági boncolását rendeli el. Ennek elvégzésére igazságügyi orvostani vagy kórbonctani szakképesítéssel rendelkező szakorvost, rendőrorvost, illetőleg igazságügyi orvosszakértői intézmény vagy igazságügyi orvostani intézet orvosát kell alkalmazni.
(2) Ha a hatósági boncolás megkezdése után bűncselekmény alapos gyanúja merül fel, a boncolást azonnal félbe kell szakítani, és erről az igazságügyi orvosi boncolás elrendelése céljából azonnal értesíteni kell a nyomozó hatóságot.
45. § (1) Ha rendkívüli halál esetén bűncselekmény alapos gyanúja áll fenn, a nyomozó hatóság igazságügyi orvosi boncolást rendel el.
(2) Az igazságügyi orvosi boncolást két – állandó vagy kijelölt – igazságügyi orvosszakértő végzi. Közülük legalább az egyiknek igazságügyi orvostani vagy kórbonctani szakképesítéssel kell rendelkeznie.
46. § (1) Ha a boncolással kapcsolatban laboratóriumi (toxikológiai, bakterológiai, kórszövettani, véralkohol stb.) vagy kriminalisztikai szakértői vizsgálatra van szükség, a foganatosítása végett a megfelelő állami szervet (9. §) a boncolást végző orvosszakértő közvetlenül keresi meg. Az igazságügyi orvosszakértői intézmény, illetőleg az igazságügyi orvostani intézet a laboratóriumi vizsgálatokat – az igazságügyi orvosi boncoláshoz kapcsolódó toxikológiai vizsgálat kivételével – saját hatáskörében elvégezheti.
47. § Boncoláskor véleményt kell nyilvánítani arról, hogy az elhalt alkoholtól befolyásolt állapotban volt-e.
48. § (1) A boncolásról jegyzőkönyvet kell készíteni, amelynek tartalmaznia kell a boncolás helyét és időpontját, a boncolásban közreműködő és az eljáró hatósági személyek nevét és munkahelyét, továbbá a boncolás minden lényeges mozzanatát és valamennyi észleletét.
(2) A jegyzőkönyvben utalni kell a megőrzött bűnjelekre és ruharészekre.
(3) A jegyzőkönyvet a boncolásban közreműködő orvosok és a jegyzőkönyvvezető írják alá.

Megállapított tényállás:
A panasz vizsgálata során az eljáró hatóságoktól származó dokumentumok, valamint a panaszos feljegyzései alapján a következők állapíthatók meg:
	A panaszos férje kamionsofőrként dolgozott a Derecskei ÁFÉSZ-nél. 1992. július 16-án munkaadója megbízásából Moszkvába indult egy rakománnyal és kiérkezését követően, 1992. július 28-án a moszkvai "SZOVAUTOTRANSZPORT" területén váratlanul elhunyt. Holttestének hazaszállítása után a Hajdú-Bihar Megyei Rendőr-főkapitányság Bűnüldözési Osztálya államigazgatási eljárás keretében vizsgálatot folytatott le a haláleset körülményeinek tisztázására. Az elhunyt özvegyének felkérésére az igazságügyi szakértőkről szóló 2/1988. (V. 19.) IM rendelet általános szabályaitól eltérően kétszakértős igazságügyi boncolásra került sor.
	Az igazságügyi orvosszakértői vélemény egyértelműen megállapította, hogy a halál természetes úton következett be, szív-koszorúsverőér elmeszesedés és szívizom elfajulás által okozott bal szívfél elégtelenség miatt. A boncolás során idegenkezűségre, mérgezésre utaló jeleket nem észleltek. A rendőrség a vizsgálatot bűncselekmény gyanújának hiányában befejezte, majd a panaszos fellebbezését követően az Országos Rendőr-főkapitányság 17/8/1993. sz. határozatával - az első fokú hatóság határozatának helybenhagyásával -jogerősen lezárta.
	A panaszos beadvánnyal fordult elhunyt férje munkaadójához, amelyben kérte, hogy férjének külszolgálatban bekövetkezett halálesetét minősítsék foglalkozási balesetnek. Az ÁFÉSZ a rendőrségi vizsgálat eredményére hivatkozva - mivel a haláleset betegség következtében történt - a kérést elutasította, azzal, hogy a panaszos a Munkaügyi Bírósághoz nyújthat be fellebbezést. A munkáltatónál bekövetkezett baleseteket, foglalkozási megbetegedéseket, továbbá az egészséges és biztonságos munkavégzésre vonatkozó szabályok egyéb megsértésének körülményeit minden esetben meg kell vizsgálni, és intézkedni kell az azokat előidéző okok megszüntetéséről. A munkáltatónak a bejelentett, illetve ismertté vált balesetről meg kell állapítania, hogy munkabalesetnek minősíti-e. Ha nem, akkor erről és a jogorvoslati lehetőségről a sérültet (halálos baleset esetén a hozzátartozót) értesítenie kell. A munkáltató ezeket a szabályokat követve járt el a haláleset minősítése során.
	Baleset az emberi szervezetet ért olyan egyszeri külső hatás, amely az akarattól függetlenül, hirtelen vagy aránylag rövid idő alatt következik be, és sérülést, mérgezést vagy más (testi, lelki) egészségkárosodást, illetőleg halált okoz. A panaszos hozzátartozójának halála nem ilyen egyszeri külső hatás következtében történt, hanem szervi megbetegedés következtében. Mivel a panaszos szerint betegségi tünetek korábban nem jelentkeztek az elhunytnál, érthető, hogy - az egyébként sajnálatosan gyakori halálozási ok ellenére - kétségei voltak a körülmények vizsgálatával kapcsolatban. Ezeket erősítették - állítása szerint - azok a szóban elhangzott megjegyzések, amelyeket az általa felkért igazságügyi szakértő a boncolás idején tett. Tekintve, hogy a beadványban megjelölt orvos időközben ugyancsak meghalt, ma már csak az írott szakértői vélemény megállapításai állnak rendelkezésre, amelyek egyértelműen kizárták az idegenkezűséget és a balesetet. 
	A haláleset óta öt év, a vizsgálatok befejezése óta négy év telt el. A panaszos által benyújtott dokumentumok nem tartalmaznak olyan információt, amely kétségessé tenné a haláleset vizsgálatában résztvevő hatóságok tevékenységének jogszerűségét, illetve a munkaadó eljárását. Az elhunyt munkaadójának intézkedései - a holttest hazaszállítása, a hivatalos eljárás lebonyolítása - a hozzátartozók érdekeit szolgálták. A rendőrség a jogszabályi előírásokon túlmenően figyelembe vette a panaszos kéréseit. Az ügyben tett intézkedésekkel összefüggésben alkotmányos visszásság nem állapítható meg, ezért a vizsgálatot intézkedés nélkül lezárom. 

Budapest, 1997. szeptember

Dr. Polt Péter