OBH 6067/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Valach Adrien

Az eljárás megindulása:

Dr. Gyarmati András, a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség főigazgatója - egy hozzá fordult panaszos ügyével összefüggésben - a hivatalhoz küldött beadványában azt sérelmezte, hogy a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvénynek az ötéves elévülési időt meghatározó általános szabályával nincs összhangban a postai tevékenységről szóló 133/1993. (IX. 29.) Kormányrendelet, mivel az a szolgáltatásaihoz kapcsolódó okiratok megőrzési idejét 18 hónapban állapítja meg. Így fordulhatott elő olyan eset, amikor az ügyfél egy polgári eljárás során nem tudta igazolni egy számla megfizetésének tényét. Erre hivatkozással kérte a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség főigazgatója, hogy kezdeményezzük a postai tevékenységről szóló kormányrendelet módosítását.

A beadványban jelzett probléma tisztázására vizsgálatot indítottam.

A megállapított tényállás

A Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvénynek az elévülésre vonatkozó 324. § (1) bekezdésében, a postai tevékenységről szóló 133/1993. (IX.29.) Kormányrendelet 24. § (1) bekezdésében és a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény 164. § (1) bekezdésében foglalt rendelkezések értelmezésével a beadványban jelzett problémával kapcsolatban az alábbiakat állapítottam meg.

A Polgári Törvénykönyvnek az általános elévülési időt megállapító 324. §-ban foglalt előírása diszpozitív szabály, az attól való eltérést maga a Polgári Törvénykönyv hivatkozott rendelkezése megengedi. A postai tevékenységről szóló kormányrendeletnek az általános elévülési időnél rövidebb megőrzési időre vonatkozó szabálya tehát jogszabályi felhatalmazáson alapul. A polgári peres eljárásban egyébként fő szabály szerint a bizonyítási teher az érdekeltet terheli. A bizonyítás kötelezettség még a másik peres félre sem hárítható át. Precedens értékű ebből a szempontból a Legfelsőbb Bíróságnak az az ítélete, amely kimondta, hogy "Ha a felperes a saját bizonylati fegyelmének alapvető hiányosságai következtében nem tudott eleget tenni a bizonyítási kötelezettségének, a bizonyítási teher nem fordítható meg és nem hárítható az alperesre." (BH.209/1996.)

Alkalmazott jogszabályok

1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról

16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

25. § Ha az országgyűlési biztos álláspontja szerint az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság valamely jogszabály vagy az állami irányítás egyéb jogi eszköze fölösleges, nem egyértelmű rendelkezésére, illetve az adott kérdés jogi szabályozásának hiányára (hiányosságára) vezethető vissza, a visszásság jövőbeni elkerülése érdekében javasolhatja a jogalkotásra, illetve az állami irányítás egyéb jogi eszköze kiadására jogosult szervnél a jogszabály (állami irányítás egyéb jogi eszköze) módosítását, hatályon kívül helyezését vagy kiadását. A megkeresett szerv állásfoglalásáról, illetve esetleges intézkedéséről hatvan napon belül értesíti az országgyűlési biztost.

1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről 

324. § (1) A követelések öt év alatt elévülnek, ha jogszabály másként nem rendelkezik.

133/1993. (IX. 29.) Kormányrendelet a postai tevékenységről

24. § (1) A postai szolgáltató a szolgáltatáshoz kapcsolódó valamennyi okiratot a kiállítástól számított 18 hónapig őrzi meg.

1952. évi III. törvény a polgári perrendtartásról

164. § (1) A per eldöntéséhez szükséges tényeket általában annak a félnek kell bizonyítania, akinek érdekében áll, hogy azokat a bíróság valónak fogadja el.

Az érintett alkotmányos jog

- a jogállamisághoz fűződő jogbiztonság elve [Alkotmány 2. § (1)]

A vizsgálat megállapítása

Dr. Gyarmati Andrásnak, a  Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség főigazgatójának beadványával kapcsolatban megállapítottam, hogy az abban felvetett probléma az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében foglalt jogállamiság követelményéhez fűződő jogbiztonság elvével kapcsolatban nem jelent alkotmányos visszásságot. A Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvénynek az általános elévülési időt megállapító 324. § (1) bekezdésében foglalt rendelkezése diszpozitív szabály, amelytől maga a jogszabályhely engedi meg az eltérést. Erre figyelemmel nem alkotmányos követelmény, hogy egy másik jogszabály az eltérést engedő rendelkezésnek, mint kógens rendelkezésnek feleljen meg. 
A polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvénynek a bizonyítás szabályait megállapító 164. § (1) bekezdése szerint bizonyítania mindig annak a félnek kell, akinek ez érdekében áll. A Legfelsőbb Bíróság elvi jelentőségű ítélete értelmében ez a bizonyítási teher még a másik félre sem hárítható át, miszerint " Ha a felperes a saját bizonylati fegyelmének alapvető hiányosságai következtében nem tudott eleget tenni a bizonyítási kötelezettségének, a bizonyítási teher nem fordítható meg és nem hárítható az alperesre." (BH.209/1996.)

Alkotmányos visszásság hiányában az ügyben ajánlással nem élek.

Budapest, 1997. július "   "

Dr. Polt Péter