OBH 6066/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Somosi György

Az eljárás megindítása

1996. július 3-4 között látogatást tettem a Horvát Köztársaság területén állomásozó, a délszláv válság békés rendezésének végrehajtását biztosító erők / IFOR / kötelékébe tartozó magyar műszaki kontingensnél. A látogatás célja az volt, hogy megvizsgáljam mennyire érvényesülnek különleges körülmények között a katonák emberi - illetve állampolgári jogai. Mivel a haderő reform az elképzelések szerint nagy súlyt helyez a szerződéses állományú hadsereg kialakítására, ezért meg kívántam ismerkedni azokkal a problémákkal is, amelyek a szerződéses jogviszony alapján szolgálatot teljesítő állományt érinthetik.
A vizsgálatot az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § ( 2 ) bekezdése alapján hivatalból indítottam meg.

A megállapított tényállás

Látogatásom során tanulmányoztam a magyar IFOR erők életkörülményeit, személyes illetve kollektív biztonságukat.
A katonákat 12 m2 alapterületű konténerekben helyezték el, egy-egy konténer 6 katonának szolgál szállásul. A tisztálkodási lehetőségek jók, elegendő számú zuhanyozó áll rendelkezésre. A mosdók, illemhelyek tiszták, rendezettek, a higiéniai követelményeknek megfelelnek.
A szabadidő eltöltésére könyvtár, több, mint 300 darabból álló videókazetta-gyűjtemény és a televízió műsora szolgál. Labdarúgópálya, teniszpálya és kondicionáló helyiség is a katonák rendelkezésére áll.
Az élelmiszert Magyarországról szállítják, az ellátás napi háromszori étkezést jelent. A tiszta, tágas étkezőben üzemelő büfében a katonák saját költségükre vásárolhatnak.
Az egészségügyi ellátást két szakorvos, valamint az ápolószemélyzet látja el, a katonák tájékoztatása szerint kiválóan. A kontingens állományába pszichológus és tábori lelkész is tartozik, akik részletesen beszámoltak az általuk eddig elvégzett feladatokról.
Meg kívántam ismerkedni a táboron kívül feladatot ellátó katonák élet-és munkakörülményeivel, ezért felkerestem a Slavonski Brodban állomásozó magyar alakulatot is. 
A kontingensparancsnokkal, valamint a biztonságért felelős tisztekkel megbeszélést folytattam a katonák általános életkörülményeiről, biztonságáról.
Összességében megállapítottam, hogy az állomány tagjainak életkörülményei magasan a hazai átlag fölött vannak. Tapasztalataim igen kedvezőek voltak és meggyőződésem, hogy a kontingens nagymértékben hozzájárul Magyarország külföldi megbecsüléséhez
Okucaniban mintegy 20 ott szolgálatot teljesítő katona tett panaszt. Olyan problémák is felmerültek, amelyek alkotmányos visszásság gyanújára utaltak, ezért e panaszok kivizsgálására eljárást indítottam.

A látogatás során az alábbi alkotmányos visszásság gyanújára utaló panaszok merültek fel:

1. Szinte valamennyi panaszos sérelmezte, hogy az 1996. első félévére kötött szerződést a Magyar Honvédség tőlük eltérően értelmezi. A szerződés 7/b. pontja rendelkezik a katonákat megillető deviza ellátmányról. A Magyar Honvédség értelmezése szerint deviza ellátmány a szerződő feleket a magyarországi szabadság időtartamára nem illeti meg. Ugyanakkor e deviza ellátmányt az első félévben folyósították az állomány részére, 1996. júniusában azonban arról tájékoztatták - nem hivatalos formában - a katonákat, hogy a soron következő illetményeikből visszatartják, illetve levonják a már eddig kifizetett összegeket. Az a körülmény, hogy az első félév folyamán, korábban leszerelt katonák a vitatott deviza ellátmányt megkapták, - ebből levonás nem volt - megerősítette az alkotmányos visszásság gyanúját.

2. Többen sérelmezték, hogy az állomány nem kap értesítést megfelelő időben deviza ellátmányának folyósításáról, illetve az ellátmány a szerződésszerű teljesítéshez képest napokat késik.

3. A kártérítési felelősség szempontjából felmerült annak a kérdésnek a tisztázása, hogy a magyar IFOR erők hadműveleti területen vannak-e, vagy sem.

4. Az első félév végén nem került sor a kontingens állományának teljes vagy nagyobb mértékű felváltására. Néhány szerződést ugyanakkor nem hosszabbítottak meg, helyettük új katonákkal kötöttek szerződést. Ezzel kapcsolatban is érkezett panasz, ezért szükségesnek tartottam tájékozódni abban a kérdésben, hogy miért került sor egyes szerződések megújításának elmaradására.

5. A kontingens biztonságával kapcsolatban több kérdés is felmerült. Az IFOR egységeken belül csak a magyar alakulat harci járművein nincs géppuska. A katonák szerint személyes biztonságuk fokozása érdekében szükség lenne ilyen fegyverekre.
Többen sérelmezték, hogy a katonák nem kaptak elegendő számban golyóálló mellényt, valamint azt, hogy ezek minősége sem a legmegfelelőbb, továbbá méretbeli kifogások is jelentkeztek. 

6. A biztonsággal összefüggő kérdésként vetődött fel az is, hogy a táborban csupán oldalfegyverrel történő lőgyakorlatra van lehetőség. Az állomány ugyanakkor nem tud lőgyakorlatot végezni a fő fegyverzetnek számító gépkarabéllyal. Ez katonai szakkérdés, melyben nem kívánok állástfoglalni, csupán a katonák igényét tolmácsolom.

7. A felszerelésekkel kapcsolatos problémák közé tartozott az is, hogy valamennyi katona 10 rend öltözékre tarthatott volna igényt, ennek ellenére arról tájékoztattak, hogy csupán 3 rend öltözéket kaptak. 

Nem konkrét panaszként jelentkezett, de az állomány tagjaival való beszélgetések során feltűnt a katonák tájékozatlansága, a legfontosabb kérdésekben nem, vagy csak hiányosan ismerték a rájuk vonatkozó szabályozást.  

Az érintett alkotmányos jogok

Az Országgyűlési Biztos eljárása során a következő alkotmányos jogokat vizsgálta az üggyel kapcsolatban.

1. A Magyar Alkotmány 2. § (1) bekezdése: " A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam." A jogállamiság alapvető eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság a jogalkotó kötelezettségévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, annak egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára.
2. 54. § (1) bekezdés: " A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit sem lehet önkényesen megfosztani."
3. 70/A. § (1) bekezdés: " A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül."
   70/A. § (2) bekezdés: " Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti."

A vizsgálat megállapításai
 
A felmerült problémákról levélben tájékoztattam a Magyar Honvédség Parancsnokát és kértem a panaszokkal kapcsolatos álláspontjának kifejtésére. A válasz megérkezését követően további egyeztetés végett személyes megbeszélést folytattam a Magyar Honvédség szakértőivel. Mindezek alapján a vizsgálat során a következő megállapításokat tettem.

1. A Kontingens első váltásának tagjai szabadságuk idejére teljes devizaellátmányt kaptak. A Honvédelmi Minisztérium és a Magyar Honvédség tartósan külföldön foglalkoztatott tagjainak devizaellátmányáról szóló, többször módosított 116/1992. (HK.24.) HM utasítás értelmében a kiküldöttet a szabadsága ideje alatt a devizaellátmánya 30%-a illeti meg, tehát 70%-os túlfizetés történt. A túlfizetést miniszteri döntés értelmében levonták. A kiesés kompenzálására az állomány tagjai egyhavi alapilletménynek megfelelő, 1996. június végén- július elején forintban átutalt központi ellátásban részesültek. Az állományból korábban kivált katonáktól a túlfizetést nem vonták le, mert erre csak peres úton lett volna lehetőség. Ezek a katonák az egyhavi alapilletménynek megfelelő központi ellátásban nem részesültek
A tárgykörben kiadott 35/1996. HM utasítás értelmében 1996. július 1-jét követően szabadság idejére devizaellátmány nem folyósítható. Megállapítottam, hogy a Magyar Honvédség humán főcsoportfőnök és a katonák közötti szerződés e tekintetben nem volt egyértelmű. A szerződés módosításával a bizonytalan helyzet megszűnt. Az a körülmény, hogy a katonák egyhavi plusz jövedelmet vettek fel, mely a korábban leszerelteknek nem járt, szükségtelenné tette a szerzett jogok sérelmének és a diszkriminációnak a további vizsgálatát. Ugyanakkor az a tény, hogy 1996. június 12-ig a katonák nem kaptak megfelelő tájékoztatást, jogbizonytalanságot idézett elő. 

2) A forintban fizetendő illetmény kifizetéséről a katonák kaptak kivonatot, ennek elmaradása banki kérdés. Az átutalás időtartama 1-1.5 hét, a pénz csak ezután jelent meg a számlán. Az átutalás nem a Honvédség feladata, a vizsgálat e panasszal kapcsolatban alkotmányos visszásságot nem tárt fel.  

3) A Magyar Műszaki Kontingens hadműveleti területen működik. Jelenleg háborús körülményekre vonatkozó jogszabály nincs, az anyagi felelősségre rendelkezéseket a 7/1970. (IV.I) Korm. rendelet, a végrehajtására vonatkozó 23/1970. (HK.2.) HM utasítás és a Szolgálati törvény tartalmaz. Káreseménykor a parancsnoknak széleskörű mérlegelési joga van ( mérsékelhet, elengedhet ), az egyes esetek egyedi elbírálás alá esnek. 

A 7/1994. (II.18.)AB határozat úgy rendelkezik, hogy "az alapjog nem minden vonatkozásban törvényhozási tárgy. Nem mindenfajta összefüggés az alapjogokkal követeli meg a törvényi szintű szabályozást. Valamely alapjog tartalmának meghatározása és lényeges garanciáinak megállapítása csakis törvényben történhet. Törvény kell továbbá az alapjog közvetlen és jelentős korlátozásához is. Közvetett és távoli összefüggések esetében elegendő a rendeleti szint is. Ha nem így lenne, mindent törvényben kellene szabályozni." 
A vizsgálat megállapította, hogy alkotmányos visszásságot eredményez a kártérítési felelősség egyes szabályainak utasításban való rendezése, ezért ebben a kérdésben ajánlással kívánok élni.

4) A szerződések meghosszabbítására az illetékes parancsnokok javaslatának figyelembevételével került sor. A hazatérők többsége (90%-a) személyi okokra hivatkozva nem vállalta a szerződés meghosszabbítását. A hazaérkezettek mintegy 10%-a szakmailag nem nyújtott megfelelő teljesítményt. 
A vizsgálat során ebben a kérdésben alkotmányos visszásságot  nem állapítottam meg.

5. Az Országgyűlés 114/1995. (XII.12.) OGY határozata kimondta, hogy az alegységet egyéni (önvédelmi) fegyverzettel kell ellátni. Az alegység egyéb fegyverzettel történő felszereléséhez az Országgyűlés döntése szükséges. A Honvéd Vezérkar álláspontja szerint az állomány veszélyeztetettsége nem igényli a jelenlegi fegyverzet kiegészítését.
Okucaniban jelenleg 344 db. védőmellény áll rendelkezésre, további 30 db. van a Kontingens logisztikai ellátását végző MH 64. Boconádi Szabó József Ezrednél. S-M-L-XL méretű mellényeket szállítottak, a mellények védőfokozata 3/A, kerámiabetéttel ellátva 4/A szabványú védőfokozatú, mely megfelel a NATO szabványnak. A  táboron kívül feladatot ellátó katonák számára kötelező a mellény viselete, míg a táborban csak a fegyveres szolgálatot adó állománynak kell viselnie. A terület szakértője lehetőséget lát arra, hogy a későbbi rendeléseknél kényelmesebb mellényeket igényeljenek. A Vezérkar nem tervezi, hogy az állomány valamennyi tagját ellátja védőmellénnyel. A helyszínen kell szabályozni, hogy kinek biztosítanak védőmellényt.
Álláspontom szerint az állomány tagjainak személyes biztonsága megköveteli, hogy a katonák létszámával egyező számú, továbbá megfelelő minőségű és méretű védőmellény álljon rendelkezésre, ezért ebben a kérdésben ajánlással kívánok élni.

6. Az alaptáborban - szintentartás végett - pisztollyal való lőgyakorlatra van lehetőség. Ez azért van, mert a korábban rendszeresített  pisztolyok helyett újfajta fegyverrel látták el az állományt. Gépkarabély lőtér kiépítése a fokozott biztonsági követelmények miatt jelentős  kiadással járna. A Vezérkar szakértője szerint a katonák veszélyezettsége nem indokolja a gépkarabély-gyakorlatozást. A téma szakértője arról is tájékoztatott, hogy egyetlen nemzet katonái sem hajtanak végre Boszniában illetve Horvátországban gépkarabély lövészetet. A Kontingensparancsnok dönti el, hogy a táborban végeztet-e kiképző jellegű lőgyakorlatot. Álláspontom szerint ez katonai szakkérdés, amely összefüggésben van ugyan alkotmányos jogokkal, de nem mérlegelhető az országgyűlési biztos által.

7. A ruházati ellátásra vonatkozó panasszal kapcsolatban megállapítottam, hogy az állomány részére 10 rend öltözék biztosított a következő megoszlásban: 3 rend öltözet és egy pár bakancs a katonánál alapfelszerelésként; 4 rend öltözet és egy pár bakancs a Kontingens raktárában a használhatatlanná vált alapfelszerelés azonnali pótlására; továbbá 3 rend öltözet és egy pár bakancs tartalékkészletként a Boconádi Szabó József Ezrednél. Az elkoszolódott ruházat tisztítására személyre szóló mosatási rendszer működik, vagyis mindenki a sajátját kapja vissza. A kapott tájékoztatás szerint a mosodából a katonák szakadt ruhát nem kaphattak vissza. Fontosnak tartom leszögezni, hogy több olyan katonával  találkoztam, akinek öltözéke rossz állapotban volt, elhasználódott. 
A ruházati ellátás közvetlenül alkotmányos jogokkal nem hozható összefüggésbe. Közvetett összefüggés sem állapítható meg, mert a ruhák rendelkezésre állnak, igénybevehetők.

Ajánlások

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése és 25. §-a alapján a következő ajánlásokat teszem.

1. Felhívom a Honvédelmi Minisztert, hogy a kártérítési felelősségre vonatkozó 23/1970. (HK.2.) számú az állami irányítás egyéb jogi eszközei körébe tartozó és mint ilyen, jogszabálynak nem minősülő utasításban rögzített szabályokat rendeleti úton szabályozza.
2. A jogállamiságból fakadó jogbiztonság sérelmét jelenti a megfelelő tájékoztatás elmaradása, ezért felhívom Miniszter Urat, hogy a jövőben gondoskodjon az állomány megfelelő tájékoztatásáról.
3. Szükségesnek tartom annak biztosítását, hogy a védőmellényeket a szükséges darabszámra és méretre kiegészítsék.

Budapest, 1996. október 29.

Dr. Polt Péter