OBH 6055/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Csóré Erika

Az eljárás megindulása:
S. J., budapesti lakos hivatalunkhoz előterjesztett beadványában sérelmezte, hogy 1996. áprilisában, a lakásukhoz kihívott XI. kerületi rendőrök intézkedésük során leánya kezét hátra kulcsolva megbilincselték, gumibottal bántalmazták, feleségét rugdosták, de a szomszédjukból rájuk támadó személyek magatartásával nem foglalkoztak. 
Kifogásolta azt is, hogy a nyomozó hivatalnál a rendőrökkel szemben tett feljelentése alapján indult nyomozást megszüntették, panaszát a fővárosi főügyészség elutasította.
Panasza szerint leánya ellen indult eljárás indult hamis vád miatt, melyet sérelmesnek tartott.

Érintett alkotmányos jogok:
-  Jogbiztonsághoz való jog. (Alk. 2. § /1/ bek.)
- Az emberi méltósághoz való jog sérelme (Alk. 54. §. /2/ bek. szerint "senkit nem lehet kínzásnak, kegyetlen, embertelen, megalázó elbánásnak...alávetni...".

Alkalmazott jogszabályok:
- A büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5. § (1) bekezdése így szól: "A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették."

A 16. § szerint: "(1) A nyomozó hatóságok feladata a bűncselekmények gyors és alapos felderítése, valamint a bűncselekmények elkövetőinek felelősségre vonásához szükséges eljárási cselekmények elvégzése.
(2) Nyomozó hatóság a rendőrség és az ügyészség."

A 20. § (1) bekezdés szerint: "A bíróság feladata az igazságszolgáltatás, ennek során dönt a terhelt büntetőjogi felelősségéről."

A 9. § szerint: "(1) A büntetőeljárásban a vád, a védelem és az ítélkezés egymástól elkülönül.
(2) Bírósági eljárás csak törvényes vád alapján indulhat. A bíróság annak a személynek a büntetőjogi felelősségéről dönthet, aki ellen vádat emeltek, és csak olyan cselekmény alapján, amelyet a vád tartalmaz."

- A 139. § (1) bek. szerint: "A nyomozást határozattal meg kell szüntetni, ha
a) a cselekmény nem bűncselekmény, vagy azt nem a gyanúsított követte el;
b) a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése, az elkövető kiléte, illetőleg az, hogy a bűncselekményt a gyanúsított követte el, és az eljárás folytatásától sem várható eredmény;
c) a büntethetőséget kizáró vagy megszüntető ok áll fenn;
d) a cselekményt már jogerősen elbírálták."
- A 141. § (1) bek. rendelkezése a következő: "A nyomozás megszüntetése nem akadálya annak, hogy a hatóság ugyanabban az ügyben utóbb az eljárást folytassa."
- A 131. § (1) bek. szerint: "A nyomozás során a valóságnak megfelelő tényállás felderítése érdekében haladéktalanul meg kell tenni minden törvényes és célszerű intézkedést."

- A rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény tartalmaz rendelkezéseket a kényszerítő eszközök (testi kényszer, bilincs, rendőrbot) alkalmazásának szabályaira. (VI. fejezet.)
A jogorvoslatra vonatkozó előírásokat a IX. fejezet tartalmazza. 

- A tv. 92. § (1) bek. szerint: "Az e törvényben szabályozott rendőri intézkedések, illetve kényszerítő eszközök alkalmazása miatti jogorvoslatra a büntetőeljárás, az államigazgatási eljárás és a szabálysértési eljárás szabályai az irányadóak."

- A Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról szóló 3/1995. (III. 1.) BM rendelet.

Megállapított tényállás:
S. J. és családja 1996. áprilisában, húsvét hétfőjén rendőri intézkedést kért lakásukhoz, mert szomszédjuk és vendégeik rájuk támadtak a lépcsőházban, lakásuk ajtaját verték, nem hagyták őket nyugton. 
A panaszos szerint a XI. kerületi rendőrkapitányságról kiérkező rendőrök nem támadóikkal, zaklatóikkal foglalkoztak, hanem leányát és feleségét igazoltatták. Feleségével kiabáltak, rángatták, leányának kezét hátra bilincselték, majd gumibottal ütötték, fejét a lift falához ütögették, majd anélkül, hogy közölték volna hová viszik leányát, belökték a kocsiba. 
Az események után S. J. feljelentést tett az eljáró rendőrökkel szemben a Budapesti Ügyészségi Nyomozó Hivatalnál, illetve tájékoztatta előzőekről a BM politikai államtitkárát is.

A nyomozó hivatal a 353/1996. Nyom. szám alatt elrendelt nyomozást bűncselekmény hiányában megszüntette. E határozat ellen S. J. és felesége panasszal élt, de azt a Fővárosi  Főügyészség NF. 5518/1996/2. számú határozatában elutasította. A panaszt elutasító határozat indokolásában a főügyészség kifejtette, hogy a nyomozó hatóság a bizonyítási kötelezettségének eleget tett, a beszerzett adatokat a határozatban ismertette, és megalapozott az ezekből levont jogi következtetése is. A határozat rámutatott továbbá arra, hogy a panasz nem tartalmazott olyan új tényt, adatot, amely nem került volna értékelésre, és a rendelkezésre állt bizonyítékokkal szemben alkalmas lett volna a nyomozó hatóság döntésének megváltoztatására.

A BM politikai államtitkára a hozzá érkezett tájékoztatást megküldte az ORFK vezetőjének, aki szakmai vizsgálatot folytatott az ügyben. Megállapította, hogy S. J. és egyik lakótársa, valamint családtagjai közötti rossz szomszédi viszonyból eredő, 1996. április 8-án történt események miatt kezdeményezett rendőri intézkedés végrehajtása jogszerű, indokolt és szakszerű volt. Erről S. J.-t írásban tájékoztatta.

A vizsgálat megállapításai:
A büntető-eljárási törvény szerint a bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok értékelését a nyomozó hatóságok (rendőrség, ügyészség), vádemelés esetén a bíróság feladatává teszi.
Az országgyűlési biztos nem értékelheti az eljárásjogi rendelkezéseknek megfelelően lefolytatott nyomozás során felmerült bizonyítékokat, nem állapíthatja meg a bűncselekmény alapos gyanúját, vagy annak hiányát, nem rendelheti el a nyomozás továbbfolytatását és nem mondhatja ki senki bűnösségét.
S. J. beadványa alapján megkerestem a Legfőbb Ügyészség és az Országos Rendőr-főkapitányság vezetőjét, akiket vizsgálat tartására kértem fel.
A legfőbb ügyészt arra kértem vizsgálja felül a fővárosi főügyészség NF. 5518/1996/2. számú panasz elutasító határozatát, illetve az annak alapját képező nyomozó hivatali eljárás iratait, majd - megállapításaitól függően - tegye meg a szükséges intézkedéseket. Kértem, hogy a vizsgálatot végeztesse el a panaszos leánya (Tné S. M.) ellen hamis vád miatt esetleg indult büntető eljárás megalapozottsága  kérdésében is.
A főkapitányság vezetőjét arra kértem, hogy adjon felvilágosítást a panaszos leányával szemben tanúsított rendőri intézkedések kivizsgálása eredményéről. Megkeresésemnek mindkét szerv vezetője eleget tett. 

A legfőbb ügyész megállapította, hogy a Fővárosi Ügyészségi Nyomozó Hivatal a 353/1996. szám alatt folytatott büntetőeljárásban a tényállást alaposan és hiánytalanul felderítette. A bizonyítékokat megfelelően - egyenként és összességében - értékelte és helyesen jutott arra a következtetésre, hogy az eljárás tárgyát képező esetben a rendőrök jogszerűen, a Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény 47-48. §-ai alapján jártak el akkor, amikor az ellenszegülő és az intézkedő rendőrt arcul ütő Tné S. M.-mel (a panaszos leányával) szemben testi kényszert, illetve bilincset alkalmaztak. A testi kényszer és a bilincs alkalmazása a szükséges mértéket nem haladta meg.
A legfőbb ügyészségi vizsgálat szerint Tné S. M.-t - a panaszos állításával szemben - nem bántalmazták a rendőrök. Ezt bizonyítja az 1996. április 8-án 16 óra 15 perckor kiállított látlelet, mely szerint "külsérelmi nyom a testfelszínen nem látható". A látleletet kiállító orvost az eljárás során kihallgatták. Elmondta, hogy Tné S. M. az orvosi vizsgálat során úgy nyilatkozott, hogy őt a rendőrök nem bántalmazták, ő viszont a rendőrt megütötte. Egyedül a bilincselést sérelmezte Tné. Az orvos a bilincs okozta nyomon kívül rajta más külsérelmi nyomot nem észlelt.
A legfőbb ügyész megállapította továbbá, hogy Tné S. M. 1996. április 13-án megjelent a Szent János kórház traumatológiai osztályán járó betegként azzal, hogy "öt nappal ezelőtt, 1996. április 8-án, hétfőn egy ismerőse megverte, fejét és hasát érték az ütések. Tegnap óta fáj a hasa és a feje." Az itt történt orvosi vizsgálata során sem észleltek a hason külsérelmi nyomot, nyomásérzékenységet, idegrendszeri eltérést.
Legfőbb Ügyész úr megalapozottnak értékelte a panaszos és családja által rendőrök ellen kezdeményezett nyomozás megszüntetését. Végül tájékoztatott arról, hogy Tné S. M.-mel szemben hamis vád miatt nem indult büntetőeljárás.

Az Országos Rendőr-főkapitányság vezetője megküldte S. J., panaszos rendőri szervhez tett beadványaival kapcsolatban keletkezett iratokat. Az iratok szerint a Budapest XI. Villányi u. 1. szám alatt 1996. április 8-án foganatosított rendőri intézkedés parancsnoki kivizsgálása megtörtént, az szakszerű volt. 

Az ügyben a Legfőbb Ügyészség és az Országos Rendőr-főkapitányság vezetőjének válaszát elfogadtam. Az országgyűlési biztos hatásköre alkotmányos visszásság esetén áll fenn. S. J. panasza tárgyában azonban nem merült fel alkotmányos visszásság. Ezért az ügyben indítványt, ajánlást nem tettem, a vizsgálatot befejeztem. 
A panaszosnak jogában áll azonban, hogy új körülményt tartalmazó adat esetén a nyomozó hatóságtól kérje, hogy vizsgálja felül a nyomozás folytatásának lehetőségét.

Budapest, 1997. január 13.

Gönczöl Katalin