OBH 5916/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert fia, N. Attila ellen az ORFK Vizsgálati Főosztálya - előzetes letartóztatás mellett - nyomozást folytatott. Panasza szerint fia nem követett el bűncselekményt, fogvatartása ezért törvényellenes volt, kihallgatása során bántalmazták. Kifogásolta, hogy fiát csak egyetlen bizonyíték - szagnyom - alapján gyanúsították a bűncselekmény elkövetésével, véleménye szerint a helyszíni szemle is hiányos volt. Feltételezte, hogy a nyomozást teljesítő hatóság vezetője baráti kapcsolatban van az ügyben sértettként szereplő cég igazgatójával, ami a fiával szemben kedvezőtlen elfogultságra ad lehetőséget. A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 16. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jog:

Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek.

Alkalmazott jogszabályok:

1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették.
(2) Az eljárásban részt vevő személyek az e törvényben meghatározott esetekben és módon kötelesek és jogosultak a bizonyításban közreműködni.
(3) A büntetőeljárásban szabadon felhasználható minden olyan bizonyítási eszköz és bizonyíték, amely a tényállás megállapítására alkalmas lehet; a hatóságok ezeket egyenként és összességükben szabadon értékelik, és ezen alapuló meggyőződésük szerint bírálják el.
60. § (1) A bizonyítékok felderítése, összegyűjtése és biztosítása során e törvény rendelkezései szerint kell eljárni. Jogszabály előírhatja a bizonyítási cselekmények elvégzésének, így különösen a bizonyítási eszközök rögzítésének és megvizsgálásának meghatározott módját.
(2) Erőszakkal, fenyegetéssel vagy más hasonló módon senkit sem szabad vallomásra kényszeríteni.
(3) Az e törvény rendelkezéseivel ellentétesen lefolytatott bizonyítás eredménye bizonyítékként nem vehető figyelembe.
92. § (1) Szabadságvesztéssel büntetendő bűncselekmény miatt a terhelt előzetes letartóztatásának akkor lehet helye, ha
a) megszökött, a hatóság elől elrejtőzött, illetőleg a bűncselekmény súlyossága folytán vagy egyéb okból a szökésétől vagy az elrejtőzésétől lehet tartani,
b) alaposan feltehető, hogy szabadlábon hagyása esetén az eljárást meghiúsítaná vagy megnehezítené, illetőleg veszélyeztetné,
c) az eljárás alatt szabadságvesztéssel büntetendő újabb bűncselekményt követett el, illetőleg alaposan feltehető, hogy szabadlábon hagyása esetén a megkísérelt vagy előkészített bűncselekményt véghezvinné vagy újabb bűncselekményt követne el.
93. § (1) Az előzetes letartóztatás elrendeléséről a bíróság végzéssel határoz.
(2) Az előzetes letartóztatás elrendeléséről a nyomozás befejezéséig a nyomozó hatóság, a nyomozás befejezése után a vádirat benyújtásáig az ügyész, a vádirat benyújtása után a bíróság késedelem nélkül értesíti a terhelt által megjelölt hozzátartozót; ennek hiányában a terhelt által megjelölt más személy is értesíthető.
148. § (1) Akinek a hatóság határozata, intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása a jogait vagy érdekeit sérti, emiatt panasszal élhet.
(2) Nincs helye panasznak a feljelentés kiegészítése során végzett eljárási cselekmények, a nyomozás elrendelése, a vádemelés, továbbá a bizonyítás körébe tartozó nyomozási cselekmények elrendelése és sorrendje miatt.
(3) A hatóság határozata vagy intézkedése elleni panasznak – ha e törvény kivételt nem tesz – nincs halasztó hatálya. Kivételesen indokolt esetben a hatóság a határozat vagy az intézkedés végrehajtását a panasz elbírálásáig felfüggesztheti.
(4) A panaszt a határozat közlésétől, illetőleg az intézkedésnek vagy az intézkedés elmulasztásának a panaszra jogosult tudomására jutásától számított nyolc napon belül lehet a hatóságnál megtenni.
(5) Ha a hatóság a panasznak nem ad helyt, az iratokat huszonnégy órán belül a panasz elbírálására jogosult ügyésznek, illetőleg a felettes ügyésznek köteles nyilatkozatával együtt megküldeni. Az ügyész, illetőleg a felettes ügyész a panaszt nyolc napon belül elbírálja.
(6) A panaszt akkor is el lehet utasítani, ha elkésett, vagy nem jogosulttól származik.
(7) A panasz elbírálásáról a panasztevőt – határozat hatályon kívül helyezése, illetőleg megváltoztatása esetén pedig azokat is, akikkel a határozatot közölték – értesíteni kell.
(8) A panasz elbírálásából ki van zárva az, aki a panaszra okot adó határozatot hozta vagy jóváhagyta, illetőleg az intézkedést tette vagy elmulasztotta.

7/1989. Legf. Ü. utasítás a nyomozás törvényessége feletti felügyeletről és a nyomozás befejezése utáni ügyészi feladatokról 
1. § (1) A nyomozás törvényessége feletti ügyészi felügyelet feladata, hogy az ügyész jogosultságai felhasználásával minden szükséges intézkedést megtegyen a nyomozó hatóságok (rendőrség, vám- és pénzügyőrség, ügyészi nyomozás) nyomozási tevékenysége törvényessége érdekében.
(2) A nyomozás törvényessége feletti felügyeletet az ügyész az egyedi büntető ügyekben a nyomozások közben és azok befejezése után a Be.-ben meghatározott jogai alapján gyakorolja.
7. § (1) Az ügyész fokozott felügyeletet gyakorol, ha az 1. § (1) bekezdésében írt feladat teljesítéséhez erre szükség van, így különösen, ha a bizonyítás bonyolult, ha a nyomozás során lényeges törvénysértést, mulasztást, a nyomozás eredményességét vagy törvényességét veszélyeztető körülményt észlel.

Megállapított tényállás:
	A panaszos fia, N. Attila ellen az ORFK Vizsgálati Főosztálya rendelt el nyomozást 1996. február 15-én, egy 28 millió forint kárértékű lopás bűntettének alapos gyanúja miatt. A gyanúsított előzetes letartóztatására 1996. március 13-án került sor. A nyomozás menetét kezdettől fogva rendkívüli mértékben lassította, hogy a gyanúsított társának védője a nyomozó hatóság minden intézkedése ellen panaszt jelentett be és számos indítványt terjesztett elő, amelyek elbírálása az érdemi nyomozati cselekményekre fordítható idő rovására történt.
	A panaszban foglaltak alapján törvényességi felülvizsgálatra kértem fel a Fővárosi Főügyészt, egyidejűleg levélben tájékoztattam a panaszost arról, hogy fia a bántalmazás miatt - amennyiben az valóban megtörtént - az illetékes Ügyészségi Nyomozó Hivatalnál feljelentést tehet.
	A panaszok elbírálása során az ügyészség a nyomozás törvényességét figyelemmel kísérte. A rendőrség a nyomozást 1996. novemberében befejezte, a gyanúsítottakkal szembeni kényszerintézkedést megszüntették, azonban a Legfőbb Ügyészség utasítására pótnyomozás elrendelésére került sor. Ezzel egyidőben a Fővárosi Főügyészség a 7/1989. Legf.Ü. számú utasítás 7. § (1) bekezdésére figyelemmel fokozott felügyeletet jelentett be.  
	A Legfőbb Ügyészség a nyomozást 1997. július 11-ig meghosszabbította, majd amikor a nyomozó hatóság újabb határidő hosszabbítást kért, az előterjesztést a Fővárosi Főügyészség nem továbbította, hanem a nyomozás befejezésére utasította a nyomozó hatóságot. A nyomozás befejezése után a kerületi ügyészség 1997. szeptember 29-én vádiratot nyújtott be a Budapesti IV. és XV. kerületi Bírósághoz. Az eljárás során a védelem akadály nélkül gyakorolta a jogait a gyanúsított érdekében.
	A panasz, lényegét tekintve a panaszos fia elleni eljárás és a kényszerintézkedés megszüntetésére irányult, azonban a bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok értékelése az eljárásjog szabályai szerint a nyomozó hatóságok, vádemelés esetén a bíróság feladata. Az országgyűlési biztos nem értékelheti a nyomozás során felmerült bizonyítékokat, illetve a bizonyítási eljárást, a büntetőeljárás megalapozottságát. Nem bírálhatja felül a bíróság által elrendelt előzetes letartóztatás indokoltságát sem.
	A panaszban foglalt egyéb feltételezésekkel szemben - figyelemmel arra is, hogy az ügyészség a nyomozást folyamatosan figyelemmel kísérte, illetve felügyelte - a fentiek alapján nem állapítható meg a nyomozás indokolatlan elhúzódása, sem pedig a panaszos által feltételezett elfogultság, illetve az alkotmányos jogok sérelme, ezért a további vizsgálatot megszüntetem.	

Budapest, 1997. december

Gönczöl Katalin