OBH 5660/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Endrődi Zsuzsa

Az eljárás megindulása:

A Debreceni Épületkezelő és Szolgáltató Részvénytársaság azzal a panasszal fordult hozzám, hogy a Debreceni Hőszolgáltató Rt. a többnyire paneles technológiával épült lakóépületekben a lépcsőházak fűtéséért is számol  fűtési díjat annak ellenére, hogy ebben a helyiségben nincs /vagy csak a belépőnél egyetlen/ radiátor. Ugyanezt kifogásolta hozzám intézett panaszában több debreceni lakos.

Érintett alkotmányos jogok:

A Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam. A jogállamiságból  folyó alkotmányos követelmény a  jogbiztonság. (Alkotmány( 2. § (1) bekezdés)

Alkalmazott jogszabályok:

1. A lakóépületek és vegyes célra használt épületek távhőellátásáról szóló 129/1991. (X. 15.) Korm. rendelet 6. § (1) bekezdése:

(1) Távhőellátás keretében nyújtott, nem mérés alapján elszámolt fűtési szolgáltatás esetében az év október 15. napja közötti időben  (fűtési idényben) kell fűteni úgy, hogy az emberi tartózkodás céljára szolgáló fűtött helyiségek belső hőmérséklete  naponta 8-20 óra között átlagosan legalább +20 Celsius fok, mosdóhelyiségben, fürdőszobában +24 Celsius fok legyen, de a távhőszolgáltató és a fogyasztói hőközpontból ellátott fogyasztók összessége, vagy a lakóépület tulajdonosa ettől eltérőleg is megállapodhatnak. Ebből következik, hogy a szolgáltató eltérő megállapodás hiányában úgy köteles a fűtési szolgáltatást nyújtani, hogy az e rendelkezésben előírt minimális hőmérsékleti értékek -függetlenül a fűtőtestek elhelyezkedésétől - biztosítottak legyenek.

2. Debrecen megyei jogú város Közgyűlésének 66/1995. (XII. 18. ) számú rendelete, illetve annak 4. számú melléklete. Az értelmező rendelkezések 6/2/b. pontja szerint fűtöttnek minősül a hőleadó berendezéssel el nem látott helyiség is, ha funkcionálisan fűtést igényel, és az előírt belső hőmérséklet biztosítását a műszaki tervezés során  a szomszédos fűtött helyiségek térelhatároló szerkezeteinek  hőátbocsátó képessége alapján vették figyelembe. 

A 6.3. pont szerint fűtöttnek minősül az a közös használatra  szolgáló terület is, amelynek előírt belső hőmérséklete, fűtése egészben vagy részben a szomszédos fűtött helyiségek  hőleadó berendezései megfelelő méretezéssel a térelhatároló szerkezetek hőátbocsátó képességére figyelemmel van megoldva.

A megállapított tényállás és a vizsgálat megállapításai:

A Debreceni Épületkezelő és Szolgáltató Részvénytársaság panaszával kapcsolatban tájékoztatást kértem Debrecen Polgármesterétől. Válasza szerint a közös használatú helyiségek és területek fűtési díj számításáról a Közgyűlés 66/ 1995. (XII. 18. ) számú rendelet 4. számú melléklete rendelkezik. Ez a jogi alap az állampolgárok által vitatott  helyiségek fűtési díj számlázására, de véleménye szerint műszakilag is indokolt a hőleadó berendezéssel nem rendelkező helyiségek utáni díjszámítás, hiszen a lépcsőházakban, szárítókban és más helyiségekben kialakuló hőmérsékletet  a szomszédos helyiségekben felszerelt fűtőtestek biztosítják  a térelválasztó épületszerkezeteken keresztül, mert ezek méretezésekor a tervező a hőszigetelést, falvastagságot és a hőleadó felületek nagyságát ennek figyelembevételével határozta meg. 

A polgármester által írottakat, és a Közgyűlés vonatkozó rendeletét  egybevetettem a távhőellátásról szóló 129/1991. (X. 15. ) Korm. rendelettel (továbbiakban: Kormányrendelet)  és az Alkotmánybíróság 56/1997. (X. 31. ) számú határozatával. Ennek során megállapítottam, hogy az önkormányzat rendeletének 4. számú mellékletben az értelmező rendelkezések 6.2/b. pontjában, valamint a 6.3. pontjában  foglaltak nem határozzák meg pontosan a fűtött helyiség fogalmát. Egyértelműen megállapítható, hogy az itt említett "funkcionális fűtést igénylő", és a " közös használatra szolgáló terület" nem tartozik a Kormányrendelet 6. § (1) bekezdésének hatálya alá. E szakasz ugyanis csak az emberi tartózkodás céljára szolgáló fűtött helyiségek hőmérsékletét írja elő. Az egyéb helyiségek, lépcsőházak, szárítok, folyósok, stb. hőmérsékletét nem, és azt a Közgyűlés rendelete sem szabályozza. Ennek ellenére a vitatott két értelmező rendelkezés a funkcionálisan fűtést igénylő, és a közös helyiségek esetében is feltételez egy előírt belső hőmérsékletet. Igaz, hogy a Közgyűlés rendeletének 14. § 5/a. pontja a " Díjviszafizetés és pótdíj" c. fejezetben utal egy építésügyi ágazati szabványra, de az Alkotmánybíróság határozatában kifejti, hogy az építésügyi előírások az építési tevékenységet végzők (pl. tervezők, építtetők, kivitelezők) és nem a távhőszolgáltatók számára írnak elő magatartási szabályokat. A hivatkozott építésügyi szabvány az épületszerkezetek  téli hőtechnikai méretezéséhez ad meg belső hőmérsékleteket. Ebből nem következik az, hogy a távhőszolgáltató ezekben a helyiségekben a szabványban megadott hőmérsékletnek megfelelően köteles szolgáltatni.  Az építésügyi szabvány értékei egyébként is a csökkentett szolgáltatás esetén alkalmazandók. Valójában nem állapítható meg, hogy ezekben a helyiségekben a szolgáltató rendes szolgáltatás esetén  milyen minimum  hőmérséklet biztosítására köteles. 
Az áralkalmazási feltételek ily módon történő meghatározása sérti a jogbiztonság alkotmányos követelményét. Az alkotmánybíróság már több döntésében  -különösen a 11/1992. (III. 5. )  AB. határozatban elvi éllel hívta fel a figyelmet arra a jogállamiságból folyó alkotmányos követelményre, hogy a jogbiztonság "az államtól és elsősorban a jogalkotótól azt várja el, hogy a jog egésze, egyes részterületei, és egyes szabályai is világosak, egyértelműek, hatásukat tekintve kiszámíthatóak  és a norma címzettjei számára ... előre láthatóak legyenek". 

Az Alkotmánybíróság az 56/1997. (X. 31.) számú határozatában kifejti, hogy a nem egyértelmű rendelkezés bizonytalanságban tartja a szolgáltatót a hatósági ár fejében nyújtandó szolgáltatás minőségi és mennyiségi követelményeit illetően, másrészt lehetőséget ad a fogyasztók megkárosítására, az előírt hőmérséklet határozatlansága miatt az átáramlott hővel fűtött helyiségek térfogatának a díjszabás alapjaként való meghatározása lehetőséget ad a szolgáltatónak arra, hogy tényleges szolgáltatás nélkül követelje a díj megfizetését.   

A fentiek alapján megállapítom, hogy Debrecen Közgyűlésének rendelete azzal, hogy nem egyértelműen szabályozta a fűtött helyiség fogalmát, illetve nem írta elő a Kormány rendelet által nem szabályozott minimum hőmérsékleteket, a jogbiztonsághoz való alkotmányos joggal összefüggésben visszásságot okozott. 

Ajánlás:

Felkérem Debrecen Polgármesterét, hogy az Ártörvény 9. § (2) bekezdésében foglalt előírásra hivatkozással  kezdeményezze a Közgyűlés 66/1995. (XII. 18.) Kr. sz. rendeletének olyan módosítását, amely megfelel az Alkotmánybíróság említett határozataiban megfogalmazott követelményeknek, és összhangban van a lakóépületek és vegyes célra használt épületek  távhőellátásáról szóló 129/1991. (X. 15.) Kormány rendeletnek 6. §  (1) bekezdésében foglaltakkal.

Budapest, 1998. december

Dr. Polt Péter