OBH 5528/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Kovács Zsolt

Az eljárás megindítása:

Az Országgyűlési Biztos Hivatalához beérkezett beadványban budapesti panaszos kifogásolta, hogy az önkormányzat a kényszerbérlet megállapítása iránt benyújtott kérelmét elutasította. A kérelemből az alkotmányos jogsérelem lehetősége feltételezhető volt, ezért annak megállapítására vizsgálatot indítottam.

A tényállás

A panaszos által csatolt tulajdoni lap szerint az ingatlan az 1952. évi 4. tvr. alapján történt államosításáig három személy tulajdonában volt, az ingatlan 1/3 része volt panaszos házastársának tulajdonában, a többi tulajdonos személyére, panaszossal, illetve gyermekével kapcsolatos rokonság fokára vonatkozó dokumentum az iratok között nem szerepelt. Az államosítás után az egykori tulajdonosok bérlőként maradhattak a lakásban, de a tanács a lakás természetbeni megosztása nélkül, abban társbérlőként további bérlőt helyezett el. 

Panaszos fia, aki 1988-tól a lakás egy részének kizárólagos bérlője lett, 1995-ben kérte az önkormányzattól, hogy az épületben lakó másik bérlőt (társbérlőt) minősítse kényszerbérlőnek, és a lakásból helyezze ki. Kérelmét az önkormányzat elutasította, mivel a kérelmező nem tulajdonos, és a bérlő nem kényszerbérlő. Kérelmező édesanyja fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához, az önkormányzat elutasítását kifogásolva.

Az  alkalmazott jogszabályok:

1991. évi XXV. tv. a tulajdonviszonyok rendezése érdekében, az állam által az állampolgárok tulajdonában igazságtalanul okozott károk részleges kárpótlásáról

1. § (2) Részleges kárpótlás illeti meg azokat a természetes személyeket, akiknek magántulajdona az 1949. június 8-át követően alkotott, a 2. számú mellékletben felsorolt jogszabályok alkalmazása által sérelmet szenvedett. 

2. § (2) Ha a jogosult elhalálozott, a kárpótlásra leszármazója, ennek hiányában túlélő házastársa tarthat igényt.

7. § (2) A kárpótlásra jogosult a kárpótlási jegyeket az állam tulajdonában álló, illetőleg az e törvény kihirdetése után az állam tulajdonából az önkormányzat tulajdonába ingyenesen kerülő lakás értékesítése során fizetőeszközként névértékben felhasználhatja.

9. § A kárpótlásra jogosultat a volt tulajdonának az önkormányzat által történő értékesítése során elővásárlási jog illeti meg, kivéve ha az önkormányzat, illetőleg az állam tulajdonában álló bérlakást az abban bent lakó vásárolja meg.

11. § (1) A kárpótlás iránti kérelmet a jogosult 1991. december 16. napjáig nyújthatja be az illetékes megyei kárrendezési hivatalhoz.
12. § (1) A kérelmet írásban kell benyújtani. A kérelem benyújtására a 11. § (1) bekezdésében előírt határidő elmulasztása jogvesztéssel jár.

•	2. számú melléklet az 1991. évi XXV. törvényhez: 1952. évi 4. tvr. az egyes házingatlanok állami tulajdonba vételéről, kivéve azokat, akiknek házingatlanát az 1957. évi 28. tvr.-ben foglaltak alapján mentesítették az állami tulajdonbavétel alól.

1994. évi II. törvény a kárpótlás iránti kérelmek benyújtásának határidejéről

1. § (1) E törvény alapján a kárpótlás iránti kérelmét 1994. február 15-től 1994. március 15-ig az illetékes kárrendezési hivatalhoz minden olyan jogosult benyújthatja, aki eddig bármely okból ezt nem tette meg, és a tulajdonviszonyok rendezése érdekében, az állam által az állampolgárok tulajdonában igazságtalanul okozott károk részleges kárpótlásáról szóló 1991. évi XXV. tv. alapján egyébként erre jogosult lett volna. A kérelem benyújtására megszabott határidő elmulasztása jogvesztéssel jár, és a mulasztás miatt igazolásnak nincs helye;

1993. évi LXXVIII. tv.   A lakások és helyiségek bérletére, valamint az elidegenítésükre vonatkozó  egyes szabályokról (Lt.):

5. § (1) Ha a szerződés alapján a bérlők a lakás meghatározott lakószobáját és egyes helyiségeit kizárólagosan, más helyiségét pedig közösen használják, társbérlők. A társbérlő önálló bérlő. (2) Önkormányzati és állami lakásban megüresedett társbérleti lakrészt ismételten, önálló bérletként bérbe adni nem lehet. (3) Önkormányzati rendelet szabályozza az önkormányzati lakásban lévő megüresedett társbérleti lakrésznek a lakásban maradó társbérlő részére történő bérbeadásának feltételeit.

45. § (1) A határozatlan időre bérbe adott önkormányzati lakásra vételi jog illeti meg a társbérlőt az általa kizárólagosan használt lakóterület arányában;
 
62. § (3) Az önkormányzat a privatizációs bevételét csak a tulajdonában lévő lakóépületeinek felújítására és azzal együtt végzett korszerűsítésére, továbbá új lakás építésére, valamint az állampolgár tulajdonában álló lakásra – ideértve az államosított lakást is – 1953. április 1. napja előtt bármilyen jogcímen, illetőleg azt követően a lakásügyi hatóság kiutaló határozata alapján létrejött lakásbérlet (a továbbiakban együtt: kényszerbérlet) felszámolására használhatja fel.

57/1994. (XI. 17.) AB határozat

 Az Alkotmánybíróság nem tartotta alkotmányellenesnek az Lt. 62. § (3) bekezdésében foglalt, a kényszerbérletek felszámolására irányuló rendelkezést. Az említett előírás szerint a kényszerbérlet az állampolgár tulajdonában álló lakásra 1953. április 1. napja előtt bármilyen jogcímen, vagy azt követően a lakásügyi hatóság kiutaló határozata alapján létrejött bérlet.
A törvénynek ez a rendelkezése kiterjed az egyes házingatlanok állami tulajdonbavételéről szóló 1952. évi 4. törvényerejű rendelet alapján az állampolgártól elvett, majd az állami tulajdonba vett házingatlanokkal kapcsolatos egyes kérdések rendezéséről szóló 1957. évi 28. törvényerejű rendelet szerint a részére lakottan visszaadott lakások kényszerbérletként történő elismerésére is.

A vizsgálat megállapításai:

Az 1991. évi XXV. tv. (Kpt.) az 1991. VII. 11.-i  Magyar Közlönyben jelent meg, és közel 5 hónap állt rendelkezésére az igények benyújtására, de e határidő sokak számára nem volt elegendő a szükséges iratok összegyűjtésére, ezért fogadta el az országgyűlés az 1994. évi II. tv.-t, amely a kérelmek benyújtására újabb 30 napos határidőt adott. A Kpt 2. számú melléklete kizárja a kárpótlásból azokat a személyeket, akiknek az államosított ingatlanát az 1957. évi 28. tvr. alapján lakottan visszaadták.

A beadványból megállapítottam, hogy a panaszos férjének államosított ingatlanát az 1957. évi 28. tvr. alapján nem adták vissza, ezért a panaszosnak megfelelő jogalapja volt a kárpótlási törvény alapján az igénybejelentésre. Ezt 1991. augusztustól december 16.-ig, illetve 1994. február 15-től 1994. március 15-ig tehették volna meg. 

Panaszosnak, a vizsgálat során adott nyilatkozata szerint a kárpótlás igénylésének lehetőségéről nem volt tudomása, de az sajnálatosan nem mentesít a jogvesztő határidő alól., és nem biztosít másik jogi lehetőséget az elszenvedett igazságtalanság rendezéséhez. Az 1993. évi LXXVIII. tv. (Lakástörvény) azoknak a helyzetét kívánta rendezni, akik tulajdonába 1953. április 1-je után hatósági kiutalással bérlőt helyeztek el, illetve azt megelőzően bármilyen módon létrejött bérletet állami kényszerrel tartották fenn. A törvénynek az államosított lakásokra utalása azt jelzi, hogy azokat a tulajdonosokat is tehermentesíteni kívánták akik lakásaikat az 1957. évi 28. tvr. alapján visszakapták, de lakottan. Erre utal az Alkotmánybíróság idézett határozata is.

A kárpótlás mértékének megállapítása során a törvényalkotónak az ország anyagi teherviselő képességét is figyelembe kellett vennie, ezért született politikai döntés a részleges kárpótlásról. Az államosított ingatlanok teljes körű természetbeni kárpótlását, az eltelt négy évtized alatt a tulajdonosi viszonyokban, valamint az ingatlanokon lévő épületekben bekövetkezett változások lehetetlenné tették. A kapható kárpótlás mértékének az ingatlan jelenlegi értékéhez viszonyított kis aránya miatti panaszt az Alkotmánybíróság ilyen tárgyú döntésére tekintettel nem vizsgáltam.

Panaszos fiának lakása társbérletnek minősül, amelynek megvásárlására az önkormányzatnak az elidegenítésről hozott döntésétől függően a társbérlőknek a kizárólagosan használt lakrészre egyenlő joguk van. Az önkormányzat a társbérlet felszámolására nem köteles, csupán új társbérlet létrehozását tiltja a törvény. 

Mindezek alapján megállapítottam, hogy az önkormányzat jogszerűen járt el amikor a kényszerbérlet megállapítása iránti kérelmet elutasította. Mivel az önkormányzat a kényszerbérletek, és a társbérletek felszámolása során a polgári jog szabályai szerint, tulajdonosként jár el, döntésével szemben bírósághoz keresetet lehet benyújtani, a vizsgálatot hatáskör hiányában megszüntettem.

Budapest, 1997. február 3.

Dr. Polt Péter