OBH 4921/1996. 
az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
jelentése
Előadó: dr. Borza Bea

A vizsgálat megindítása

Az Országgyűlési Biztos Hivatalához érkezett beadványban a panaszos azzal a kéréssel fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, hogy folytasson vizsgálatot kárpótlási igénye kielégítését érintő eljárás okozta visszás helyzet okán.
A panaszos azt kifogásolja, hogy a Budapest Főváros Kárrendezési Hivatal által hozott elsőfokú határozatban szereplő elutasító rendelkezés számára azért nem értelmezhető, mert a nevezett ingatlant államosították, mely tényt azonban kellően bizonyítani a földhivatal hiányos adatai miatt nem állt módjában.

A vizsgálatot 1997 augusztusban megindítottam, kértem a Fővárosi Kerületek Földhivatalát, hogy az ügyben érintett ingatlan tekintetében az államosítás tényét hitelesen igazoló földhivatali dokumentumokat bocsássa rendelkezésemre.

Tényállás megállapítása

Panaszos az 1952-es államosításig több fővárosi ingatlan tekintetében tulajdoni hányaddal bírt. Ezek között szerepelt az I. kerület Batthyány u. 7. szám alatti ingatlan, melyben 1/7 rész a tulajdoni hányada. A rendszerváltást kísérő tulajdonrendezés hívta életre az u.n. első kárpótlási törvényt (1991. évi XXV.törvény), mely következtében panaszos is bejelentette erre vonatkozó igényét a kárrendezést folytató hivatalnál. Az elsőfokú határozat 1993. augusztus 17-i keltezésű, kézbesítése jogi képviselője részére - a fénymásolatban csatolt tértivevény tanúsága szerint - 1993. szeptember 2-án történt, s fellebbezés hiányában a határozat - 1993. szeptember 17-én jogerőssé vált. 
A kárrendezési hivatal határozatában a fent említett ingatlan tekintetében előterjesztett igényt elutasította. Indokolásában megállapította, hogy a rendelkezésére álló bizonyítékok alapján a kérelmező tulajdonjoga a kérelem elintézésekor is fennállott. 

A panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosához benyújtott kérelmét arra alapozta, hogy az államosítás elrendelésekor a tulajdonosváltozás tényét a földhivatal nem tüntette fel a telekkönyvben. Az ingatlan területén - a 60-as 70-es években - az OTP építtetett öröklakásokat, s a pénzintézet a panaszost - aki a kárrendezési hivatal határozata ismeretében fordult hozzá - úgy tájékoztatta, hogy a területrendezés az új telekkönyvi állapotokat feltüntető ingatlannyilvántartási adatok alapján történt. 
Panaszos kérelme mellékleteként csatolta a kárrendezési hivatal határozatát, valamint az annak alapjául szolgáló földhivatali dokumentumokat, továbbá a kárpótlási igényével kapcsolatos eljárást bonyolító jogi képviselő nyilatkozatát. 

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) értelmében az országgyűlési biztos feladata a tudomására jutott alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságok kivizsgálása, az ilyen problémák megoldása érdekében általános vagy egyedi intézkedések kezdeményezése. Az Országgyűlési Biztos Hivatalához bárki fordulhat, akinek hatóság vagy közszolgáltatást végző szerv eljárása, határozata, mulasztása alkotmányos jogait sérti vagy veszélyezteti, feltéve, hogy a rendelkezésre álló jogorvoslati lehetőséget már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

Az Obtv. lehetőséget biztosít arra, hogy az országgyűlési biztos az érintett szervtől az ügy elintézése érdekében adatokat, felvilágosítást valamint tájékoztatást kérjen.

Jogszabályi háttér

A tulajdonviszonyok rendezése érdekében, az állam által az állampolgárok tulajdonában igazságtalanul okozott károk részleges kárpótlásáról szóló 1991. évi XXV. törvény egységes szerkezetben a végrehajtásról szóló 104/1991.(VIII.3.) Korm. rendelettel

A tulajdonviszonyok rendezése, a forgalmi viszonyok és a piacgazdaság jegyében szükséges vállalkozások biztonságának megteremtése érdekében - a jogállamiság elvétől vezérelve, a társadalom igazságérzetét és teherbíróképességét egyaránt figyelembe véve - az állam által az állampolgárok tulajdonában igazságtalanul okozott károk orvoslása céljából alkotott törvény.

Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény fellebbezést szabályozó rendelkezései.

Érintett alkotmányos jogok

1949. évi XX. törvény A Magyar Köztársaság Alkotmánya 9.§(1) bekezdése deklarálja a köz- és magántulajdon egyenlőségét és egyenlő védelmét. A tulajdonviszonyok rendezése alkotmányos feladat, mely a múlt lezárását egyben a piacgazdaság alapjainak megteremtését jelenti.

A vizsgálat megállapításai

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosához panaszos által benyújtott földhivatal dokumentumok alapján megállapítható, hogy a kárrendezési hivatal határozata indokolásának - a 6. pontban - jelzett kérelmet elutasító része abban a tekintetben megalapozott, hogy a kárpótlásról szóló 1991. évi XXV. törvény (a továbbiakban: Kpt.) a hivatalhoz beérkezett kérelmeket a rendelkezésére álló bizonyítékok (okiratok) alapján rendeli elbírálni. 

Tv.12.§(1) " A kérelmet írásban kell benyújtani....
(2) A kérelemhez csatolni kell a jogosultságot igazoló valamennyi okiratot vagy annak     másolatát, illetőleg ezek hiányában hivatkozni kell az egyéb bizonyítási eszközökre.
(3) Amennyiben a kérelem benyújtására nem a (2) bekezdésben foglaltaknak megfelelően kerül sor, a kérelmet a hivatal megfelelő póthatáridő kitűzésével hiánypótlásra adja vissza. Amennyiben a jogosult a hiányt ismételt hiánypótlási felhívásra sem pótolja, a hivatal a kérelmet a rendelkezésre álló adatok alapján bírálja el. "

Ugyanakkor a törvény végrehajtását szabályozó rendelet a kérelmet megalapozó dokumentumok beszerzését a jogosult kötelezettségévé teszi azzal, hogy:

Vhr.17.§(2) " Az államigazgatási szerv, az önkormányzat jegyzője, a gazdálkodó szervezet, a levéltár, továbbá minden, ilyen adattal rendelkező jogi személy - ha jogszabály eltérően nem rendelkezik - köteles a kárpótlási kérelem elbírálásához szükséges adatot, okiratot, vagy ennek másolatát - kérelemre - a jogosult rendelkezésére bocsátani. "

Tekintettel arra, hogy az ügy ura a kérelmező, így, mint jogosult köteles kárpótlási igényét kellően bizonyítani.. A hivatal eljárása során - jelen esetben is - a becsatolt dokumentumok alapján határozott, ezek szerint pedig, valóban nem volt megállapítható a kérdéses ingatlan államosításának ténye. 

Az elsőfokú határozat rendelkező részében szereplő jogorvoslati záradék lehetőséget kínált a határozat esetleges hiányosságainak további - fellebbviteli fórumon való - korrekciójára. A csatolt iratokból kitűnően másodfokú eljárás ebben az ügyben nem folyt. Ugyancsak csatolt iratként áll rendelkezésemre a jogi képviselő részéről tett nyilatkozat, melyben - az egyébként nyitva álló határidőn túl - lemond a fellebbezés jogáról. 

Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény (a továbbiakban: Áe.) vonatkozik a kárrendezési hivatal eljárási rendjére, s ez - egyebek között - a fellebbezést 15 napos határidővel teszi lehetővé az ügyfélnek. A másodfokú eljárás során pedig, a felettes szerv a megtámadott határozatot és az azt megelőző eljárást vizsgálja, tekintet nélkül arra, hogy ki és milyen okból fellebbezett. A vizsgálat eredményeként a határozatot helybenhagyja, megváltoztatja vagy megsemmisíti. Ezen túlmenően kellő bizonyítottság hiányában, az elsőfokon eljárt szervet új eljárásra utasíthatja.

A vizsgálat során a Fővárosi Kerületek Földhivatala olyan dokumentumokat bocsátott rendelkezésemre, mely alapján a törvényes határidőn belül előterjesztett fellebbezés alapján megindított fellebbezési eljárás során valóban megállapítható lett volna az ingatlan tényleges jogi sorsa. E telekkönyvi betét tartalmazza azt a bejegyzést, mely szerint a 4/1952. tvr. alapján - valamennyi tulajdonos tekintetében - a tulajdonjog a Magyar Állam javára szállt át.

A kárpótlási igények kielégítése hosszas hivatali eljárást tesz szükségessé és gyakran valóban nem állnak rendelkezésre a szükséges bizonyítékok (okiratok, dokumentumok), számos közülük megsemmisült vagy az idő múlásával elveszett. A jogban járatlan állampolgár valósággal rákényszerült arra, hogy jogi képviselő segítségét vegye igénybe, aki a jogszabály által megkövetelt eljárás pontos ismeretével, a megfelelő iratok beszerzésével elősegíti a törvényben garantált jogok érvényesítését. Jelen esetben a sérelmesnek vélt elsőfokú határozat másodfokon való orvoslásával a téves döntés korrigálható, ennek elmulasztása - a jogi képviselő segítségével - elkerülhető lett volna.

A jogszabályban biztosított jogorvoslati lehetőségek elmulasztásának következményeként beállott sérelmes helyzetek orvoslására - mintegy másodfokú szervként - az állampolgári jogok országgyűlési biztosának nincs lehetősége, az Obtv. vonatkozó hatásköri szabálya ezt kizárja. Ugyanakkor a kárrendezési hivatal elsőfokú határozatának a jogi képviselő részére történt kézbesítése (1993. szeptember 2.) valamint az Országgyűlési Biztosok Hivatalához benyújtott panasz kelte (1996. május 23.) között csaknem 2,5 év telt el. Ezen idő alatt a kárpótlási igények utólagos előterjesztésének valamennyi határideje lejárt, lévén ezek jogvesztő határidők.

Mindezekre figyelemmel a kialakult helyzet a kárrendezési hivatal - a számára rendelkezésre állt dokumentumok alapján  való - döntése, valamint a panaszos, illetve jogi képviselője mulasztása következtében állt be, így a rendezetlen kárpótlási igény törvényes úton többé nem érvényesíthető. Fenti okok következtében alkotmányos visszásság megállapítására nincs lehetőségem, ajánlással nem élek.

Budapest, 1997. szeptember 25.

								         Gönczöl Katalin