OBH 4751/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Ludányiné Dr. Sasadi Zsuzsanna

Az eljárás megindulása

	A  Bp. XIII.Gidófalvy L. utca 33-35. számú társasház közös képviselője a társasház lakóközössége nevében fordult panasszal  az állampolgári jogok országgyűlési biztosához. Beadványában a Fővárosi Vízművek Rt. mellékvízmérős számlázási szerződés jogszabályellenes szerződési feltételeit kifogásolja. A Vízművek Rt. a megküldött blanketta szerződés tervezetében a fogyasztókra hátrányos feltételeket ír elő, melyek nem kerültek megfogalmazásra  a kormányrendeletben és ezzel a szolgáltató érdekeinek  megfelelőbb  terheket kíván a szerződő feleire ruházni, a hatályos jogszabályok sajátos értelmezésével.
	A vizsgálat a jogbiztonsághoz való jog sérelmének alapos gyanúja miatt 1996. május 9.-én indult.

A megállapított  tényállás:

	A Fővárosi Vízművek Rt.  mellékvízmérős  számlázási szerződés tervezeteket juttatott el a fogyasztókhoz. A tervezet  a "vízdíj fizető" fogalmát alkalmazza a " fogyasztó fogalmától való megkülönböztetés érdekében, melyet a közműves ivóvízellátásról és a közműves szennyvízelvezetésről szóló 38/1995.(IV.5.) Kormányrendelet nem ismer. A leolvasásért és a számlakészítésért külön díjat kíván felszámolni még akkor is, ha a számlát a fogyasztó bevallása alapján készíti el. A vízmérő által mutatott mennyiségért a szolgáltató nem kíván felelősséget vállalni, holott a mérő utólagos beszereléséhez hozzájárulása szükséges és a mérőóra hitelesítését is a legtöbb esetben ő végzi el. A kormányrendelet értelmében a szolgáltatót a vízmérő üzembe helyezésével egyidejűleg szerződéskötési kötelezettség terheli az egyéni vízmérő órát felszereltetővel. Az egyedi vízmérő óra  alapján a szolgáltatás és annak igénybevételéért járó ellenszolgáltatásról  a fogyasztó részére számlát kell kiállítania. Mindezek miatt nem alkalmazható ebben az esetben az egyetemleges felelősség. A panaszos Vízművekhez írt levelében is mindezt kifogásolja. A Fővárosi Vízművek Rt. jogi képviselője a hatályos és a témakörre vonatkozó jogszabályokat nem a jogalkotó akaratának megfelelően értelmezi.

Az ügy jogszabályi háttere

1959. évi IV. törvény
a Polgári Törvénykönyvről

200 § (2) Semmis az a szerződés, amely jogszabályba ütközik, vagy amelyet jogszabály megkerülésével kötöttek, kivéve ha ahhoz a jogszabály más jogkövetkezményt fűz. Semmis a szerződés akkor is, ha nyilvánvalóan a jóerkölcsbe ütközik.

201. § (1) A szerződéssel kikötött szolgáltatásért – ha a szerződésből vagy a körülményekből kifejezetten más nem következik – ellenszolgáltatás jár.

Több jogosult vagy több kötelezett a szerződésben

334.. § (1) Ha többen tartoznak egy szolgáltatással, illetőleg egy szolgáltatást többen követelhetnek, és e szolgáltatás osztható, jogszabály eltérő rendelkezése hiányában minden kötelezettől csak a ráeső részt lehet követelni, és minden jogosult csak az őt megillető részt követelheti. A kötelezettek, illetőleg a jogosultak részaránya kétség esetében egyenlő.
(2) Ha a szolgáltatás nem osztható, a teljesítés bármelyik kötelezettől vagy valamennyiüktől követelhető (a kötelezettek egyetemlegessége).
(3) Ha többen jogosultak nem osztható szolgáltatást követelni, valamennyiük kezéhez kell teljesíteni (a jogosultak együttessége). A jogosultak bármelyike követelheti a szolgáltatásnak bírósági letétbe helyezését valamennyiük javára.

2. A közüzemi szerződés
387. § Közüzemi szerződés alapján a szolgáltató köteles meghatározott időponttól a fogyasztó számára folyamatosan és biztonságosan a fogyasztó igénye szerint meghatározott közüzemi szolgáltatást – így különösen gázt, villamos energiát és vizet – nyújtani, a fogyasztó pedig köteles időszakonként díjat fizetni.

388. § (1) Jogszabály kimondhatja, hogy a szerződés a szolgáltatás igénybevételével jön létre.
(2) A szolgáltató a szerződés megkötését csak jogszabályban meghatározott esetekben tagadhatja meg, illetőleg a szerződés tartalmát csak jogszabályban meghatározott feltételektől teheti függővé.
(3) A szolgáltató a fogyasztóval szemben a teljesítést csak jogszabályban meghatározott esetekben szüneteltetheti, illetőleg korlátozhatja.
(4) A szolgáltató a szerződést csak a jogszabályban meghatározott feltételek esetén mondhatja fel

1991. évi XVIII. törvény
a számvitelről

Beszámolási kötelezettség
4. § (1) A gazdálkodó működéséről, vagyoni, pénzügyi és jövedelmi helyzetéről, a naptári év könyveinek lezárását követően, a törvényben meghatározott könyvvezetéssel alátámasztott beszámolót köteles készíteni.

A bizonylati elv és a bizonylati fegyelem 
83. § (1) Minden gazdasági műveletről, eseményről, amely az eszközök, illetve az eszközök forrásainak állományát vagy összetételét megváltoztatja, bizonylatot kell kiállítani (készíteni). A gazdasági műveletek (események) folyamatát tükröző összes bizonylat adatait a könyvviteli nyilvántartásokban rögzíteni kell.
Számviteli bizonylatok
84. § (1) Számviteli bizonylat minden olyan külső és belső okmány – függetlenül annak nyomdai vagy egyéb előállítási módjától –, amelyet a gazdasági esemény számviteli nyilvántartása céljára készítettek.
(2) A számviteli bizonylat adatainak alakilag és tartalmilag hitelesnek, megbízhatónak és helytállónak kell lennie. A bizonylat szerkesztésekor a világosság elvét szem előtt kell tartani.
(3) A számviteli bizonylatot a gazdasági művelet, esemény megtörténtének, illetve a gazdasági intézkedés megtételének vagy végrehajtásának időpontjában kell kiállítani.

1992. évi LXXIV. törvény
az általános forgalmi adóról

43. § (1) Az adóalany köteles az általa teljesített termékértékesítésről és szolgáltatásnyújtásról
a) számlát;
b) készpénzzel vagy készpénz-helyettesítő eszközzel történő fizetés esetén pedig kérésre, egyszerűsített számlát kibocsátani.

1995. évi LVII. törvény
a vízgazdálkodásról

13. § (1) A vízközművek működtetése során végzett vízellátás, szennyvízelvezetés, -elhelyezés és -tisztítás, valamint egyesített rendszer esetén a csapadékvíz-elvezetés közüzemi tevékenység. A vízközművek működtetőit a közüzemi tevékenység keretében az ivóvízellátás és a szennyvízelvezetés szolgáltatására szerződéskötési kötelezettség terheli.
(2) Az (1) bekezdésben említett közüzemi tevékenységre a Polgári Törvénykönyvnek a szerződésre vonatkozó általános szabályait és a közüzemi szerződésre vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni.
(3) A közüzemi tevékenységgel nyújtott szolgáltatásért díjat kell fizetni. A díjfizetés elmulasztása miatt (3) A közüzemi tevékenységgel nyújtott szolgáltatásért díjat kell fizetni. A díjfizetés elmulasztása miatt a vízellátást a közüzem korlátozhatja – termelési célú vízfelhasználásnál szüneteltetheti – azonban a létfenntartási ivó- és közegészségügyi, katasztrófa-elhárítási vízigények kielégítéséhez szükséges vizet ebben az esetben is szolgáltatni kell.

1977. évi 11. törvényerejű rendelet
a társasházról
18 § (2) A közös képviselő, illetőleg az intézőbizottság elnöke – a társasházközösség ügyeiben eljárva – a tulajdonostársak nevében jogokat szerezhet, és kötelezettségeket vállalhat.

38/1995. (IV. 5.) Korm. rendelet
a közműves ivóvízellátásról és a közműves szennyvízelvezetésről

2 § 11. ivóvízfogyasztási hely: az ivóvízszolgáltatásba bekapcsolt ingatlanon lévő minden – épület, épületrész, bérlemény, önállóan használható, elkülöníthető vagy elkülönített – ingatlanrész, amelynek a vízvételi helyéhez tartozó ivóvízhasználata külön szerződésre jogosító ivóvízmérővel mérhető, ennek hiányában a bekötővezetékekről ellátott ivóvízvételi helyek összessége;

8. § (1) A szolgáltatásért a fogyasztónak külön jogszabály szerinti díjat kell fizetnie, kivéve, ha a szolgáltatóval ennél alacsonyabb díj alkalmazásában állapodott meg.
(2) A szolgáltató a szolgáltatás díjáról szolgáltatási helyenként és időszakonként – az általános forgalmi adóról szóló törvény előírásainak, illetőleg az árjogszabályoknak megfelelő – számlát bocsát ki, melyet a fogyasztó a szerződésben meghatározott feltételekkel köteles kiegyenlíteni.

17. § (3) Az ingatlanon mért vízhasználat szempontjából a bekötési vízmérőn mért vízmennyiség az irányadó. A bekötési vízmérő és az elkülönített vízhasználatokat mérő mellékmérők fogyasztási különbözete elszámolásának módját a szolgáltatási szerződésben kell szabályozni.
(4) Ha a díj alapjául szolgáló mérő nem működik vagy nem olvasható le, a szolgáltató a fogyasztott víz mennyiségét az árjogszabályok szerinti műszaki számítással állapítja meg.
(5) A házi vízvezeték – fogyasztónak fel nem róható – rejtett meghibásodása esetén a vízfogyasztást az árjogszabályok szerinti átalány alapján kell megállapítani.
(7) A mellékvízmérőt üzembe helyezéskor a szolgáltatónak illetéktelen beavatkozás megakadályozása érdekében bélyegzéssel és zárral kell ellátnia.

18. § (3) Mellékvízmérőn keresztül történő vízszolgáltatásra a vízmérő üzembe helyezésével egyidejűleg szerződést kell kötni, melyet az ingatlanra vonatkozó szolgáltatási szerződéssel együtt kell kezelni.
(4) A (3) bekezdés szerinti szerződés létrejöttének előfeltétele:
a) az ingatlan vízfogyasztásának bekötési vízmérővel történő mérése;
b) az ingatlan vízellátására vonatkozó szolgáltatói szerződés megkötése

4/1995. (II. 13.) Főv. Kgy. rendelet

az önkormányzati tulajdonú víziközműből szolgáltatott ivóvíz, valamint az önkormányzati tulajdonú víziközmű által biztosított szennyvízelvezetés, szennyvíztisztítás és -kezelés legmagasabb hatósági díjának Budapest Főváros közigazgatási területén történő megállapításáról, továbbá a díjalkalmazás feltételeiről

1 § (2) A megállapított díj az általános forgalmi adót nem tartalmazza.
(3) A megállapított ivóvízdíj a fővízmérő(k) alapján történő számlázás költségeit tartalmazza.

Az érintett alkotmányos jog

1949. évi XX. törvény
A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG ALKOTMÁNYA

2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

	Az Alkotmány 2 § (1) bekezdésében megállapított jogállamisághoz szervesen kapcsolódik a jogbiztonság elvének maradéktalan érvényesülése. A Polgári Törvénykönyv a közüzemi szerződésre és az egyetemleges helytállásra vonatkozó meghatározásainak és a közműves ivóvízellátásra vonatkozó jogszabályok helytelen értelmezése alkotmányellenességhez vezet, mellyel növelik a közüzemi vállalatok felé az egyéni fogyasztók kiszolgáltatottságát, esetenként indokolatlan bírósági eljárásra kényszerítve a szerződő feleket. Ugyancsak veszélyezteti a jogbiztonságot, hogy az általános szerződési feltételek alapján készült blanketta szerződéseket a szolgáltató  jogforrásnak tekinti, holott e szerződéseket a hatályos jogszabályokban meghatározott feltételekhez kellene igazítania, azzal nem lehet ellentétes és nem róhat nagyobb terhet a kiszolgáltatottabb fogyasztókra. A jogállamiság megköveteli, hogy az állampolgárok jogi szabályozásba vetett bizalma megszilárduljon. Ez csak abban az esetben érhető el, ha a hatályos jogszabályokban foglalt előírásokat a jogalkotó akarata szerint hajtják végre. A szerződő felek egyenrangúságát kivánja elősegíteni a hivatkozott  kormányrendelet azzal, hogy a fogyasztó kötelezettségeit  pontosan meghatározza. A szolgáltatást nyújtó fél ezért több terhet nem háríthat át a szerződő feleire. A rendelet a szolgáltatást igénybevevőkkel kötendő szerződésben a kedvezőbb feltételek megfogalmazását azonban nem korlátozza.
234. § (1) A semmis szerződés érvénytelenségére – ha a törvény kivételt nem tesz – bárki határidő nélkül hivatkozhat. A semmisség megállapításához külön eljárásra nincs szükség.

A vizsgálat megállapításai

	A vizsgálat során megállapítottam, hogy a Fővárosi Vízművek Rt. a mellékvízmérőkre számlázási szerződéseket köt, holott a kormányrendelet 8 §-a értelmében az egyéni fogyasztókkal szolgáltatási szerződést kell kötnie. Így szerződéses jogviszonyba az egyénnel kerül és nem a társasházi közösséggel.  Tehát a társasháztól egyetemleges felelősség címén nem lehet az egyéni szerződő fél hátralékát behajtani. 
A bekötési vízórákra külön szerződést kell kötnie a közös képviselővel, mivel a jelenleg még hatályos  társasházról szóló törvényerejű rendelet értelmében a közös képviselő jogosult az önálló jogalanyisággal nem rendelkező társasház számára  jogokat és kötelezettségeket szerezni. E szerződés alapján a közösség közös vízfogyasztásáért a társasház tagjai közösen felelnek. Természetesen az ellenszolgáltatást maguk között a tulajdoni hányaduk alapján, vagy a társasházi szerződésben foglaltak szerint fogják szétosztani. Ilyen közös fogyasztás lehet a kerti csap, a közös helyiségekben létesített vízvevő hely. Tehát minden olyan fogyasztás ami a bekötési vízóra és az egyéni fogyasztóhely között keletkezik.
	A számlák kiállításának alapja a bekötési vízmérőn mért víz mennyisége, ezért a Fővárosi Közgyűlés rendeletének 1 § (3) bekezdése értelmében a fővízmérők alapján történő számlázás költségeit a vízdíj tartalmazza. Mindezek miatt a Fővárosi Vízművek Rt. a mellékmérős számla elkészítéséért nem számíthat fel külön díjat. A  38/1995.(IV.5.) Kormányrendelet 8 §-a kötelezővé teszi az egyéni fogyasztó számára a számla elkészítését az általános forgalmi adóról szóló törvény és az árjogszabályoknak megfelelően, ezért ellenszolgáltatásra nem lehet a fogyasztót kötelezni. A számvitelről szóló törvény előírja a számla kiállítását. A törvény 83 § (1) bekezdése értelmében részletes bizonylatot kell kiállítani minden gazdasági műveletről, mert ez az alapja az éves beszámoló készítésnek. Ugyancsak kötelezővé teszi az általános forgalmi adóról szóló törvény a számla kiállítását, mivel a közüzemi szolgáltatás ÁFA köteles. A Ptk-ban megfogalmazott közüzemi szerződés alapján a szolgáltató gazdálkodó szervezet közüzemi szolgáltatást nyújt, tehát a szolgáltatás tartalmába a számla kiállítás nem tartozik bele. Ptk szerint a közüzemi szolgáltatásért ellenszolgáltatás jár ennek pedig a számla az alapja. A szolgáltatásért fizetendő  ellenszolgáltatás  mindkét fél érdeke, ezért szükséges a  beazonosításra alkalmas módon készített bizonylat. Az állam a számvitelről és az általános forgalmi adóról szóló törvény alapján kötelezővé teszi a szabályszerű számla kiállítását a bevétel, nyereség ellenőrizhetősége céljából. Mindezekre figyelemmel sem lehet a számla kiállításával kapcsolatosan költségeket felszámítani. 
	A számvitelről és az általános forgalmi adóról szóló törvények értelmében előírt kötelezettség teljesítését  tehát nem lehet díjfizetéshez  kötni,  még akkor sem, ha ezzel külső ezért a Fővárosi Közgyűlés rendeletét ennek értelmében közérthetően rendezni kell.
	A közműves ivóvízellátásról szóló kormányrendelet 18 § (7) bekezdése szerint a fogyasztó költségére a mellékvízmérőt üzembe helyezésekor hitelesítési bélyegzővel és zárral kell ellátnia. 	Mivel a hitelesítést a szolgáltató, vagy a megbízottja végzi, köteles ezért a  vizet szolgáltató gazdálkodó szervezet felelősséget vállalni a vízmérő által mutatott mennyiségért. Abban az esetben mentesül csak a felelősség alól, ha a hitelesítési bélyegzőt, vagy a zárat a fogyasztó megsérti, vagy megrongálja.
	A Fővárosi Vízművek Rt. Jg. 34.573/3/95 sz. levelének második bekezdése figyelmen kívül hagyja a jogalkotó akaratát és  számára kedvező módon értelmezi a kormányrendeletet. E szerint a mellékvízmérők utáni vízhasználók nem minősíthetők a rendelet 1 § szerinti fogyasztónak, hanem olyan személyeknek akik a mellékvízmérők utáni vízfogyasztás külön számlázott ellenértékének megfizetésére külön megállapodásban fizetési kötelezettséget vállalnak. A levél írója figyelmen kívül hagyta a hivatkozott rendelet 2 § 11. pontját mely pontosan meghatározza az ivóvizfogyasztási hely meghatározását. Ennek értelmében : az ivóvízszolgáltatásba bekapcsolt ingatlanon lévő minden – épület, épületrész, bérlemény, önállóan használható, elkülöníthető vagy elkülönített – ingatlanrész, amelynek a vízvételi helyéhez tartozó ivóvízhasználata külön szerződésre jogosító ivóvízmérővel mérhető, ennek 
hiányában a bekötővezetékekről ellátott ivóvízvételi helyek összessége.
 A közüzemi szerződés tehát csakis az ivóvízfogyasztási helyekre köthető, azaz az ivóvizet szolgáltató helyek és vízszolgáltatást végző gazdálkodó társaság között.
A mellékvízmérő órán történő mérést nem a társasház, hanem a vízszolgáltató szereli fel a lakástulajdonosok kérésére. A kormányrendelet értelmében vele kell szerződnie. Tehát nem a társasházi közös fogyasztás kerül megosztásra. A  Vízművek válaszlevelének írója leszűkíti a fogyasztó fogalmát azért, hogy a polgári jog egyetemleges szabályait későbbi, esetleges nem fizetéskor alkalmazni tudja. Az egyéni mérőórával kapcsolatos szerződés megkötésekor az egyik szerződő fél a szolgáltató Vízművek, a másik az egyéni vízóra felszereltetője, a fogyasztó és nem a társasház. Ezért kell a kormányrendelet alapján kétféle szerződést kötnie a szolgáltatónak és nem bízza az egyéni méréssel kapcsolatos szerződések megkötését a társasházakra .
	Az ivóvizszolgáltatással és a szennyvízelvetéssel kapcsolatos kormányrendelet kógens szabályokat rögzít a fogyasztók kötelezettségeivel kapcsolatosan. Ezért ezeken kívül nem lehet több terhet a szolgáltatást igénybevevőkre áthárítani. Kedvezőbb feltételek alkalmazását a kormányrendelet azonban megengedi.
	Az unfair szerződések  megkötése elleni védelem egyik eszköze az előzetes közigazgatási kontroll kialakítása a jogalkotó akaratát figyelembe nem vevő  szabványszerződések alkalmazásának megakadályozásáért. . Ezért az ágazat a fogyasztók érdekvédelmi csoportjainak közreműködésével vizsgálja meg az ivóvizszolgáltatással és a szennyvízelvezetéssel kapcsolatos szabványszerződéseket.
Ajánlás
	1.) Az 1993.évi LIX. törvény 21 § (1) bekezdése alapján a  Fővárosi Vízművek Rt. a bekötési- és mellékvímérő órákkal kapcsolatos szolgáltatási szerződéseit köteles a hatályos jogszabályokra figyelemmel megkötni, illetve azok módosításáról gondoskodni.
	2.) Az 1993. évi LIX. törvény 25 §-a alapján a Fővárosi Közgyűlés 4/1995.( II. 13.) számú rendeletének 1 §-ban rögzítse, hogy a számla kiállításáért  a vízszolgáltató gazdálkodó szervezet nem számíthat fel díjat. 
	3.) Az 1993. évi LIX. törvény 20 § (1) bekezdése alapján a Közlekedési, Hírközlési és Vízügyi Miniszter a feladat és hatásköréről szóló 151/ 1994.(XI.15.) Kormányrendelet 1 § (3) bekezdés g.) pontja alapján gondoskodjon a vízszolgáltatást végző gazdálkodó szervezetek szerződési feltételeinek előzetes vizsgálatáról, bevonva a fogyasztók érdekvédelmi szerveit.
Kérem a Közlekedési, Hírközlési és Vízügyi Miniszter Urat, valamint a Fővárosi Vízművek Részvénytársaság Vezérigazgatóját, hogy álláspontjukról, illetve intézkedésükről az 1993. évi LIX. törvény 20.§ (1), 21 § (2) bekezdése alapján 30 napos határidőn belül értesíteni szíveskedjék. 
Felkérem a   Budapest Főváros Önkormányzatának képviseletében eljáró Főpolgármester Urat,  hogy az 1993. évi LIX. törvény 25 §-a alapján állásfoglalásáról, illetve intézkedéséről 60 napon belül értesíteni szíveskedjen. 
Budapest, 1997. szeptember 19.
Gönczöl Katalin