OBH 4690/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: Tasnádiné dr Bácsi Zsuzsanna

Az eljárás megindulása:

Panaszos beadványaiban sérelmezte, hogy kérelmeit a hivatalok válasz nélkül hagyják, illetve elutasítják.
Első kérelmében a hadiárváknak járó 50 000 Ft egyszeri kifizetését kérő beadványaival kapcsolatos eljárást és a késedelmes elutasító választ sérelmezte.
Második kérelmében kifogásolta, hogy a magyarországi katonai szolgálata és egyéb szolgálati ideje alapján járó nyugdíját nem állapítják meg, és nem kapja meg a  nemzeti helytállásért elnevezésű pótlékot, melyre kitüntetése alapján jogosult.
Panaszos harmadik és negyedik kérelmében sérelmezte az örökölt ingatlana után kiszabott illeték mértékét és az illetékfizetés módját.

A megállapított tényállás

Panaszos magyar állampolgár, de nem Magyarországon él.

I. kérelem:
A Honvédelmi Miniszter panaszost a 194/1994. számú parancsával főhadnaggyá előléptette, és erről a panaszost  1994. május 24-én kelt levélben értesítette. A minisztériumban  tájékoztatták panaszost az új hadigondozásról szóló 1994. évi XLV. törvényben szabályzott juttatásokról.
A tájékoztatás alapján, panaszos az 1994 decemberében helyi jegyzőnek írt kérelmében, kérte a hadiárvának járó egyszeri 50.000 Ft megállapítását, kiutalását, egyben édesanyjának járó felemelt nyugdíj megállapítását. A Polgármesteri Hivatal vezetője 1995. május 5-én kelt levélben arról tájékoztatta a panaszost, hogy kérelme elbírálásához szükséges adatokat a Nyugdíjfolyósító Igazgatóságtól nem kapta meg, ezért adatokat kért az Országos Levéltártól. Tájékoztatta a panaszost, hogy az 1994. évi CIV.törvény módosítása értelmében a hadiárva egyösszegű térítés folyósítása 1996. év január 1-től esedékes. Panaszos 1995. május 5-én irt ismételt beadványában vitatta, hogy a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság nem rendelkezik adatokkal, iratot csatolt, és a benyújtott iratok alapján ügye gyors elbírálását kérte. A Polgármesteri Hivataltól választ nem kapott, ezért 1996. március 6.-i levelében választ és érdemi intézkedést kért. Erre a levélre válaszul az önkormányzat Polgármesteri Hivatalának vezetője, 1996 június 8-i tájékoztató levelében közölte panaszossal, hogy  "mivel nem bizonyítható korabeli iratokkal, hogy 1949. előtt hadigondozottá lettek nyilvánítva édesanyjával együtt és az ellátás is folyósításra került, melyet jogtalanul 1949. 01.01-e után elvették, így az egyösszegű térítés nem állapítható meg."

II. kérelem:
A panaszos katonai középiskolába járt. 
1948. október hó 20-tól 1949. június hó 6-ig katonai szolgálatot teljesített.
1990. augusztus 6-án a Budapesti Katonai Bíróság igazolta, hogy a Budapesti Katonai Törvényszék itélete alapján, 1949 június 7 napjától, 1956 július 24. napjáig töltött büntetését az 1990. évi XXVI törvény értelmében semmisnek kell tekinteni. Egy 1980 július 30-án kelt tb igazolás értelmében panaszos katonai szolgálata előtt, illetve kiszabadulása után, 1956 nyarától, összesen 150 nap szolgálati napot szerzett.
Panaszost a Magyar Köztársaság Elnöke, az 1956-os magyarországi felkelésben való részvételért, 1991 október 23-án az 1956-os Emlékéremmel és Emléklappal tüntette ki.
Mindezek alapján panaszos az alapnyugdíja és a kormányrendelet alapján járó kiegészítés megállapítását kérte.

III. kérelem:
Panaszos édesanyja után egy kaposvári, házas ingatlant örökölt. A hagyatéki eljárás megindításakor felvett hagyatéki leltár az ingatlan értékét 1.500.000 Ft-ban határozta meg. Az illetékhivatal az 1995. november 10-én tartott helyszíni szemle alapján a telek értékét 700.000 Ft-ban, a 65 m2 lakóház értékét 1.100.000 Ft-ban állapította meg.  Az illetékhivatal az ingatlan 1.800.000 Ft becsült értékéből levonva a hagyatéki terheket, 1996 június 13-án, összesen 45.355 Ft öröklési illetéket szabott ki. Időközben a panaszos 1996. április 10-én az örökölt ingatlant eladta, az ingatlan vételárát a megkötött adásvételi szerződésben 1.100.000 Ft-ban határozta meg. A panaszos a kiszabott illeték összegét vitatva a fizetési meghagyást megfellebbezte. Az illetékhivatal 1996. december 10-én megtartott ismételt helyszíni szemléjén, szintén 1.800 000 Ft értékben határozta meg az ingatlan forgalmi értékét. Ezt az értékbecslést a vevő is elfogadta a visszterhes vagyonátruházási illetéke alapjául. A Somogy Megyei Közigazgatási Hivatal, mint másodfokú  hatóság, 13407-3/1996 sz. határozatában a fellebbezést elutasította és az első fokú határozatot helybenhagyta.

IV. kérelem:
Panaszos nem fogadta el, hogy a Sigma Rt- kell az illetéket befizetni, és nem az illetéket kiszabó hatóságnak. Ezért a szerződésben rögzített 1.100 000 Ft után  jogosnak vélt illetékként, 29.500 Ft-t csekken feladott 1996 szeptember 26-án a másodfokú hatóság címére.

Alkalmazandó jogszabályok.
I  kérelemhez:
1994. évi XLV. törvény a hadigondozásról, /továbbiakban Hdt,/ egységes szerkezetben a végrehajtásáról szóló 113/1994. (VIII. 31.) Korm. rendelettel / továbbiakban Vhr/

Az Országgyűlés – eleget téve a honvédelemről szóló 1993. évi CX. törvény rendelkezésének –, tisztelettel emlékezve meg a hadiesemények során tanúsított példás helytállás következtében hősi halált halt, vagy megrokkant katonákról, polgári lakosokról és ezek hozzátartozóiról, elismerve, hogy hadieredetű veszteségek a jelenben és a jövőben is bekövetkezhetnek – figyelemmel a nemzetgazdaság korlátozott teherbíró képességére is – gondoskodása jeléül a következő törvényt alkotja:
I. Fejezet
HADIGONDOZÁSI JOGOSULTSÁG
Hadigondozottak
Hdt. 1. § E törvényben megállapított feltételek alapján hadigondozásra jogosult az a Magyarországon élő magyar állampolgár, aki
a) katonai szolgálat;
b) kötelező katonai előképzés;
c) légitámadás és hadművelet;
d) visszamaradt robbanóanyag felrobbanása
(a továbbiakban együtt: szolgálat) során vagy következtében (a továbbiakban: következtében) testi épségének vagy egészségének károsodása folytán hadieredetű fogyatkozást szenvedett (a továbbiakban: hadirokkant), továbbá akit hadigyámoltként, hadiözvegyként, hadiárvaként, illetőleg hadigondozott családtagként kell gondozásba venni. (A továbbiakban együtt: hadigondozott).

Vhr. 14. § (1) A hadigondozási igény visszamenőlegesen nem érvényesíthető.

A Magyar Köztársaság kitüntetéseiről szóló 1991. évi XXXI. törvény
1. § (1) A Magyar Köztársasági Érdemrend és Érdemkereszt a független és demokratikus Magyarország érdekeinek elősegítése, valamint támogatása körül kimagasló érdemeket szerzett magyar és külföldi állampolgároknak adományozható, külön polgári és katonai tagozattal.
10. § A Magyar Köztársasági Érdemrenddel vagy Érdemkereszttel kitüntetett személy jogosult magát a megfelelő kitüntetés tulajdonosának nevezni. Kiváltság az adományozással nem jár.

II. kérelemhez:

1975. évi II. törvény /továbbiakban T/ a társadalombiztosításról, egységes szerkezetben a végrehajtására kiadott 89/1990. (V. 1.) MT rendelettel /továbbiakban R/
T. 39. § (1) Az öregségi nyugdíjkorhatár – az e törvényben foglalt kivételekkel – a betöltött 62. életév.
 (3) Az (1) bekezdésben foglaltaktól eltérően a férfi öregségi nyugdíjkorhatára, ha
a) 1938. január 1-je előtt született, a 60.,....
(7) Az igényérvényesítés időpontjától függetlenül öregségi résznyugdíjra jogosult továbbá az 1990. december 31-ét követő és 1993. július 1-jét megelőző időszakban az 55. életévét betöltött nő, illetőleg a 60. életévét betöltött férfi, ha az említett időszakban legalább 10 évi szolgálati idővel rendelkezett.
R. 132. § (1) Szolgálati időnek számít a felsőfokú oktatási intézmény nappali tagozatán folytatott tanulmányok ideje, legfeljebb azonban a képesítés megszerzéséhez a tanulmányok folytatása idején szükséges idő.

A nemzeti helytállásért elnevezésű pótlék bevezetéséről szóló 173/1995. (XII. 27.) Korm. rendelet
1. § A Kormány az 1956-os Emlékérem és Emléklap alapításáról szóló 1991. évi XLIII. törvény, valamint a Nemzeti Ellenállásért Emléklap adományozásáról szóló 39/1995. (IV. 7.) Korm. rendeletben foglaltak alapján elismerésben részesültek ellátására, illetőleg nyugellátásának kiegészítésére nemzeti helytállásért elnevezésű pótlék (a továbbiakban: pótlék) bevezetését rendeli el.
2. § (1) A pótlékra az a személy jogosult, aki
a) magyar állampolgár, és
b) állandó jelleggel Magyarországon tartózkodik, valamint
c) 1956-os Emlékéremmel, vagy 1956-os Emléklappal, vagy Nemzeti Ellenállásért Emléklappal (a továbbiakban együtt: kitüntetés) rendelkezik, továbbá
d) az öregségi nyugdíjkorhatárt betöltötte, vagy korkedvezményes nyugdíjban részesül, vagy munkaképességét legalább 67 százalékban elvesztette (a továbbiakban: rokkant), és
da) nyugellátása, illetve rendszeres szociális ellátása együtt a 30 000 Ft-ot nem éri el, vagy
db) nyugellátásban, illetve rendszeres szociális ellátásban nem részesül, és keresőtevékenységből származó jövedelemmel sem rendelkezik, vagy
dc) nyugellátásban nem részesül, és rendszeres szociális ellátása a 30 000 Ft-ot nem éri el.
(2) A 3. § (1) bekezdésében szabályozott esetben a pótlék az (1) bekezdés alapján kerül megállapításra azzal, hogy a pótlék összege a havi 15 000 Ft-ot nem haladhatja meg.
I. III. kérelemhez:
A többször módosított 1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás  általános szabályairól: /továbbiakban. Ae,/
42. § (1) A közigazgatási szerv mind az ügy érdemében, mind az eljárás során eldöntendő kérdésekben határozatot hoz.
(2) Az ügyfél kérelmére indult eljárásban – jogszabályban meghatározott esetben – a kérelemnek helyt adó határozathoz fűződő jogkövetkezményeket kell alkalmazni akkor is, ha a közigazgatási szerv az előírt határidőn belül a kérelem teljesítését nem tagadta meg.
43. § (1) A határozatnak tartalmaznia kell:
a) az eljáró közigazgatási szerv megnevezését, az ügyfél nevét és lakóhelyét (székhelyét), az ügy számát, tárgyának és ügyintézőjének megjelölését,
b) a rendelkező részben a közigazgatási szerv döntését, továbbá a fellebbezés és a bírósági felülvizsgálat lehetőségéről való tájékoztatást,
c) az indokolásban a megállapított tényállást és az annak alapjául elfogadott bizonyítékokat; az ügyfél által felajánlott, de mellőzött bizonyítást és a mellőzés indokait; az eljárt szakhatóságok megnevezését és azokat a jogszabályokat, amelyek alapján a közigazgatási szerv a határozatot hozta,
d) a határozat hozatalának helyét és idejét, a határozat aláírójának nevét, hivatali beosztását és a közigazgatási szerv bélyegzőlenyomatát.
(2) Ellenérdekű ügyfél hiányában a kérelemnek helyt adó első fokú határozat, továbbá az egyezséget tartalmazó vagy jóváhagyó határozat indokolása és a kérelemnek helyt adó első fokú határozatban a jogorvoslatról való tájékoztatás is mellőzhető.
(3) A határozatot külön íven kell megszövegezni, illetőleg jegyzőkönyvbe kell foglalni, vagy az ügyiratra kell feljegyezni. Külön íven kell megszövegezni a határozatot, ha azt kézbesítés útján közlik, vagy ha az ügyfél kérelmére a kihirdetett határozatot neki megküldik.
(4) A jegyzőkönyvbe foglalt vagy az ügyiratra feljegyzett határozatban nem kell feltüntetni az (1) bekezdés a) és d) pontjában foglalt adatokat, ha azok az iratból kitűnnek.
(5) Jogszabály elrendelheti, hogy a közigazgatási szerv a döntését az erre a célra rendszeresített okiraton adja ki.

62. § (1) Az ügyfél az ügy érdemében hozott első fokú határozat ellen fellebbezhet. A fellebbezés joga megilleti azt is, akire a határozat rendelkezést tartalmaz.
(2) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a fellebbezést a határozat közlésétől számított tizenöt napon belül lehet előterjeszteni......

72. § (1) Az ügyfél, illetőleg a törvényes érdekeiben sérelmet szenvedett fél jogszabálysértésre hivatkozva – ha törvény ettől eltérően nem rendelkezik –, az államigazgatási ügy érdemében hozott határozat felülvizsgálatát a határozat közlésétől számított harminc napon belül keresettel kérheti a bíróságtól.
(2) Bírósági felülvizsgálatra csak akkor kerülhet sor, ha az államigazgatási eljárásban az ügyfél a fellebbezési jogát kimerítette vagy a fellebbezés kizárt.

III. kérelemhez:

Az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény /továbbiakban Itv./
12. § (1) Az öröklési és az ajándékozási illeték összegét – az egy-egy örökösnek, hagyományosnak jutott örökség, illetőleg megajándékozottnak juttatott ajándék tiszta értéke alapulvételével – a következő táblázatokban foglalt kulcsok alkalmazásával kell kiszámítani:....
lakástulajdon szerzés illetékének mértéke :Az örökhagxó gyermeke...stb esetén az illeték általános mértéke 2,5 %
Az illeték alapjául szolgáló érték bejelentése és megállapítása
69. § Az illeték alapjául szolgáló forgalmi értéket az illeték fizetésére kötelezett fél köteles bejelenteni a jogügylet vagy a hagyaték bejelentésekor, ha e kötelezettség őt terheli. Más esetben az illetékhivatal felhívására kitűzött határidő alatt kell a forgalmi értéket bejelenteni.
70. § (1) Ha a forgalmi értéket a felek nem tüntették fel, nem jelentették be, vagy a feltüntetett, illetőleg bejelentett érték az illetékhivatal megítélése szerint a forgalmi értéktől eltér, a forgalmi értéket az illetékhivatal állapítja meg. Ha az értéket ítélet állapította meg, azt az illetékhivatal nem bírálhatja felül.
(2) Az illetékhivatal a forgalmi értéket helyszíni szemle, összehasonlító értékadatok alapján, valamint az illeték fizetésére kötelezett nyilatkozata ismeretében – szükség esetén külső szakértő bevonásával – állapítja meg.
(3) Az illetékhivatal a forgalmi érték megállapítása érdekében az összehasonlító értékadatok közül a következőket köteles – más értékmeghatározókkal együtt – mérlegelni:
a) ingatlanszerzés esetében a település, nagyobb település esetén az egésztől elhatárolható kisebb területi egység, külterület esetében a gazdaságilag összefüggő térség ingatlanforgalmának legalább 2 évet átfogó értékmeghatározóit; így különösen a folyamatában növekvő vagy csökkenő ingatlanforgalmat, vagy az ingatlanforgalom teljes hiányát, a település, illetőleg a térség ennek megfelelő vagy ettől eltérő értékadatait, továbbá az illetékkiszabás tárgyát képező ingatlanhoz térben és időben legközelebbi ingatlanszerzés olyan adatait, amely a forgalmi érték megállapításánál számításba vehető. Összehasonlítani elsősorban az azonos rendeltetésű ingatlanokat kell;
b) ingó szerzése esetén az azonos rendeltetésű ingódolog kereskedelmi, illetőleg piaci árát.
(4) A vagyoni értékű jog forgalmi értékének a 72. § alapján számított értéket kell tekinteni.

87. § (1) A fizetési meghagyásban (határozatban), az illetékkülönbözetről kibocsátott, valamint a bíróság határozata alapján az illetékhivatal által kiadott fizetési felhívásban megállapított határidőig meg nem fizetett illeték után az adózás rendjéről szóló törvény rendelkezései szerint kell késedelmi pótlékot fizetni
IV. kérelemhez:
 Itv. 88. § Az e törvényben külön nem szabályozott eljárási kérdésekre......az adózás rendjéről szóló törvény, statisztikai illeték tekintetében pedig a vámjogról, a vámeljárásról, valamint a vámigazgatásról szóló 1995. évi C. törvény rendelkezései irányadóak.

IV.  kérelemhez
Az adózás rendjéről szóló 1990. évi XCI. törvény /továbbiakban Art./
1996 december 31-ig hatályos szövege:
77. § (2) A külföldi személy adóját megállapító határozatot és egyéb intézkedést az adóhatóság a pénzügyminiszter által kijelölt szerv útján közli az adózóval.

1996. évi LXXXVI. törvénnyel módosított,  adózás rendjéről szóló 1990. évi XCI. törvény 
1997 január 1-től hatályos szövege:
77. §(2) A nem belföldi illetőségű személy adófizetési kötelezettségének külföldön történő érvényesítése (beszedése) érdekében szükséges cselekményt a pénzügyminiszter által lefolytatott közbeszerzési eljárás nyertese teszi meg.

A közbeszerzésekről szóló 1995. évi XL. törvény

A jogalkotásról  szóló 1987. évi XI. törvény /továbbiakban JAT/
12. § (1) A jogszabályban meg kell határozni a hatálybalépésének napját. A jogszabály egyes rendelkezéseinek hatálybalépésére különböző időpontokat is meg lehet állapítani.....
 (3) A jogszabály hatálybalépésének időpontját úgy kell meghatározni, hogy kellő idő maradjon a jogszabály alkalmazására való felkészülésre.
11. § (1) A jogszabály hatálya kiterjed az ország területén a magánszemélyekre és a jogi személyekre, valamint a külföldön tartózkodó magyar állampolgárokra.
49. § (1) A miniszter és az országos hatáskörű szerv vezetője jogszabályban meghatározott irányítási jogkörében a közvetlen irányítása alá tartozó szervek tevékenységét szabályozó utasítást adhat ki.

Alkotmánybírósági határozatok:
21/1990. (X. 4.) AB határozat /I-II.részhez/
" ha valamely – az Alkotmányba nem ütköző – társadalmi cél, vagy valamely alkotmányos jog csak úgy érvényesíthető, hogy e szűkebb értelemben vett egyenlőség nem valósítható meg, akkor az ilyen pozitív diszkriminációt nem lehet alkotmányellenesnek minősíteni. A pozitív diszkrimináció korlátjának a tágabb értelemben leírt, tehát az egyenlő méltóságra vonatkozó megkülönböztetés tilalma, illetve az Alkotmányban pozitívan megfogalmazott alapjogok tekintendők. Bár a társadalmi egyenlőség mint cél, mint társadalmi érdek, megelőzhet egyéni érdeket, de nem kerülhet az egyén alkotmányos jogai elé."

28/1991. (VI. 3.) AB határozat
Jogi kötelezettsége nincs az államnak arra, hogy a múlt rendszerben bármilyen sérelmet szenvedetteket, vagy akár csak az anyagi kihatású sérelmet szenvedetteket csupán a hátrányok ténye miatt bármilyen elégtételben, s különösen anyagi juttatásban részesítse.....Mivel nem eleve jogosultakról van szó, csupán önkényes megkülönböztetésük alkotmányellenes....
Tekintettel a kárpótlásra fordítható fedezet korlátozottságára és az ország gazdasági helyzetére, nem önkényes az, hogy az anyagi kihatású sérelmek orvoslására általános jelleggel most nem került sor
 Az Alkotmánybíróság 90/B/1990/9 számú határozatában.... megállapította, hogy "a diszkrimináció tilalma nem jelenti azt, hogy minden, még a végső soron nagyobb társadalmi egyenlőséget célzó megkülönböztetés is tilos. A megkülönböztetés tilalma arra vonatkozik, hogy a jognak mindenkit egyenlőként (egyenlő méltóságú személyként) kell kezelnie, azaz az emberi méltóság alapjogán nem eshet csorba, azonos tisztelettel és körültekintéssel, az egyéni szempontok azonos mértékű figyelembevételével kell a jogosultságok és kedvezmények elosztásának szempontjait meghatározni."
1. A törvényhozó a kár és a kárpótlás mértéke meghatározása tekintetében nagy szabadsággal rendelkezik, mivel a juttatás új, egységes jogalapját a méltányosság figyelembevételével maga teremti meg. A kár és a kárpótlás kiszámításának módszere – a kár mértékének átalányértéken való számítása, a kárpótlás mértékének meghatározása – önmagában nem alkotmányellenes.
2. Az Alkotmánybíróság állandó gyakorlata szerint a megkülönböztetésnek az Alkotmány 70/A. §-ában foglalt tilalma arra vonatkozik, hogy a jognak mindenkit egyenlő méltóságú személyként kell kezelnie. A diszkrimináció tilalma azonban nem jelenti azt, hogy minden, még végső soron nagyobb társadalmi egyenlőséget célzó megkülönböztetés is tilos. Ha például valamely alkotmányos jog csakis úgy érvényesíthető, hogy e szűkebb értelemben vett egyenlőség nem valósítható meg, akkor az ilyen pozitív diszkriminációt nem lehet alkotmányellenesnek tekinteni [9/1990. (IV. 25.) AB határozat; 21/1990. (X. 4.) AB határozat].

7/1992. (I. 30.) AB határozat  /IV. részhez/
A jogszabály alkalmazására való felkészüléshez szükséges "kellő idő" megállapítása és biztosítása a jogalkotó felelősséggel terhelt mérlegelésének és döntésének függvénye. Az alkotmányellenesség csak a jogszabály alkalmazására való felkészülést szolgáló időtartam kirívó, a jogbiztonságot súlyosan veszélyeztető vagy sértő elmaradása, illetőleg hiánya esetén állapítható meg.

Az érintett alkotmányos jogok

A Magyar Köztársaság Alkotmányának 2. § (1) bekezdése: "A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam."

A Magyar Köztársaság Alkotmányának  57. § (5). bekezdése: "A Magyar Köztársaságban a törvényekben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírói, államigazgatási vagy más hatósági döntés ellen, amely jogát vagy jogos érdekét sérti."

A Magyar Köztársaság Alkotmányának  64. §-a " A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van arra, hogy egyedül vagy másokkal együttesen írásban kérelmet vagy panaszt terjesszen az illetékes állami szerv elé."

A Magyar Köztársaság Alkotmányanak 70/A.§-a :
"70/A §. (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.
(2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti.
(3) A Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti."

A vizsgálat megállapításai
I. kérelem:
A tényállásban rögzített adatokból megállapítottam, hogy az önkormányzat Polgármesteri Hivatala több esetben megszegte az államigazgatási eljárás szabályait. Nem tartotta be az Áe. 15.§-ában rögzített 30 napos eljárási határidőt. A Nyugdíjfolyósító Igazgatóság, illetve az Országos Levéltár megkeresésekor az Ae. 15.§ában írtakat sem alkalmazta, mert nem hosszabbította meg az eljárás határidejét, és az eljárás elhúzódásáról sem értesítette a panaszost.
Megállapítottam, hogy a hivatal az anyagi jogszabályokat sem alkalmazta helyesen. Ugyanis feleslegesen folytatott le hosszadalmas bizonyítási eljárást, annak megállapítására, hogy panaszos 1949. év előtt hadiárvaként hadigondozott volt-e. A hadigondozásról szóló 1994. évi XLV. törvény 1. § (1) bekezdése értelmében a  törvényben megállapított feltételek alapján hadigondozásra jogosult az a Magyarországon élő magyar állampolgár, aki az a),- d,) pontban írtak miatt hadigondozottnak minősül. E törvényi megfogalmazásból következik, hogy elsődleges feltétel a magyar állampolgárság és a Magyarországon lakás. A panaszos első kérelméhez csatolt igazolást arról, hogy a magyar állampolgárságot megszerezte, de kérelméből kitűnik, hogy a levelet nem Magyarországon adta fel. Ezért a hivatalnak el kellett volna a kérelmet utasítani, miután bizonyítást nyert, hogy a kérelmező nem Magyarországon lakik.
Súlyos eljárási hibát vétett a hivatal akkor is, amikor az Ae 42.- 43.§-aiban írtak megszegésével, a kérelem felől nem alakszerű határozatban döntött.
Mindezek a jogszabálysértések az Alkotmány 2. §. (1) bekezdésében rögzített jogállamiság elvét sértik.
Az eljárási szabálysértés következményeként panaszos az Ae. 62.§ (1) bekezdésében biztosított fellebbezési jogával nem élhetett. Ezért az Alkotmány 57.§ (5) bekezdésében biztosított jogorvoslati jog sérelme is fennáll. 
A panaszos  1995. május 5-én írt levelére nem kapott választ, többi beadványaira is késedelmesen válaszolt a hivatal. Emiatt panaszos az Alkotmány 64. §-ában rögzített panasz jogával sem élhetett megfelelően.
Az alkotmányos visszásságok megszüntetésére ajánlással élek.

Tájékoztatom arról a panaszost, hogy 1997. április 12-i hatállyal, az 1997. évi XIX. törvény, többek között a Hdt. egyösszegű térítést szabályzó 10.§ (1) bekezdését is módosította. A módosítás értelmében: "Meg kell állapítani az egyösszegű térítést annak a hadirokkantnak és hadiözvegynek, akinek hadigondozotti igényjogosultsága 1991. december 31-e előtt fennállt, de számára pénzellátást ezen időpontot követően állapítottak meg. A politikai okból történő megszüntetés, szüneteltetés, illetve elutasítás bizonyítása dokumentumok hiányában a kérelmező írásos nyilatkozata alapján is megállapítható."
E módosítás értelmében, Magyarországon lakása esetén, újabb kérelmét okiratok hiányában is benyújthatja.

II.kérelem:
Panaszos 1931 júniusában született.
A becsatolt iratokból megállapítottam, hogy a katonai szolgálatban töltött időt, az 1990 évi XXVI. törvény rendelkezései szerint semmisnek tekintendő ítélet alapján büntetés-végrehajtási intézetben töltött időt, és a szolgálati időt összeszámolva, panaszosnak 8 év  1 hó  63 nap szolgálati ideje van.  
A hatályos  társadalombiztosítása törvény 39. §-a alapján résznyugdíjra  a panaszos csak akkor jogosult, ha legalább 10 év szolgálatiidővel rendelkezik.
Ez a feltétel nem áll fenn panaszos esetében, ezért saját jogú résznyugdíj nem állapítható meg. Nem számolható szolgálati időnek a katonai középiskolában töltött idő, mivel ez a nem tartozik a Tb. 54 § (1) bekezdés c.) pontja szerinti szakmunkástanulói viszonynak és a R.132. §-a értelmében, csak a felsőfokú intézményben töltött idő számit szolgálati időnek.
Résznyugdíjra 1991. évben is az volt jogosult, aki  legalább 10 év szolgálati idővel rendelkezett. Erről a panaszost helyesen tájékoztatta  az Országos Társadalombiztosítási Igazgatóság 1991 június 12-én kelt levelében.
Az 173/1995. sz.  Korm. rendelet  2.§-a (1) bekezdés a.-d.) pontjában írt feltételek meglétekor jogosult a kérelmező a pótlékra. Mivel a panaszos a nyugdíja megállapításához szükséges szolgálati idővel nem rendelkezik, és nem tartózkodik állandó jelleggel Magyarországon, ezért nemzeti helytállásért elnevezésű pótlékra nem jogosult.

Tájékoztatom a panaszost, hogy az 1991. évi XXXI. törvény  10. §-a értelmében kitüntetése anyagi juttatással nem jár.

Panaszos sérelmezte, hogy  azért nem jár számára anyagi juttatás, mert külföldön él.
A hadigondozotti ellátással kapcsolatos törvény egyik feltétele a Magyarországon élés  és a nemzeti helytállásért elnevezésű pótlék bevezetéséről szóló 173/1995. (XII. 27.) Korm. rendelet egyik feltétele a állandó jelleggel Magyarországon tartózkodás
Vizsgáltam, hogy a jogszabályok ezen feltételei sértik-e az Alkotmány 70/A §-ában rögzített diszkrimináció tilalmát.
Az Alkotmány 70/A §-a tiltja a diszkriminációt. Azonban ez a tiltás nem jelenti azt, hogy mindenki számára egyenlő juttatásokat kell biztosítani. A diszkrimináció csak akkor áll fenn, ha az azonos helyzetű állampolgárok közül önkényesen kiválasztott csoportra tartalmaz a jogszabály rendelkezést.
Ezért diszkriminációt e körben nem állapítottam meg.
Az Alkotmánybíróság több határozatában  értelmezte - az idézettek szerint - az Alkotmány 70/A §-ában megfogalmazott alapjogot. Mivel a hadigondozotti juttatás és a nemzeti helytállásért nevű pótlék valójában a személyeket ért sérelmek kárpótlása, ezért ezen jogszabályokra is vonatkozik az Alkotmánybíróság kárpótlási jogszabályok vizsgálata során kifejtett alkotmány értelmezése.

III. kérelem:
Panaszos sérelmezte, hogy öröklési illetéket nem az adásvételi szerződésben rögzített érték alapulvételével szabták ki.
Az illetékhivatalok az idézett Itv. 70. §-a alapján állapították meg az örökölt ingatlan értékét. Az érték meghatározásakor figyelembe vették a hagyatéki leltárban rögzített értéket, és két esetben helyszíni szemlét tartottak. A másodfokú határozat részletezte, milyen összehasonlító adatok alapulvételével állapították meg az illeték alapját. A hatóságok tehát az Illetéktörvényben írtak szerint jártak el, eljárásuk jogszabályt nem sértett.
Tájékoztatom a felet, hogy az öröklési illetéket a hagyatéki leltárban felvett ingatlan értéke után szabják ki, nem a megörökölt ingatlanra később kötött adásvételi szerződésben meghatározott értéket veszik figyelembe.

Alkotmányos visszásság e körben nem állapítható meg.

Panaszos 1997. január 22-én irt beadványából kitűnik, hogy tájékozatlan a közigazgatási határozat elleni jogorvoslati lehetőségekről.
Tájékoztatom, hogy az Áe 62.§-a értelmében az első fokon meghozott döntés ellen fellebbezés nyújtható be, és a fellebbezést ismét közigazgatási szerv bírálja el. A másodfokon meghozott határozat jogerős, amennyiben közigazgatási pert nem indítottak.
Amennyiben ez a másodfokú jogerős határozatot a fél jogszabálysértőnek tartja, az idézett Ae 72 §-ában irt feltételek esetén, a bíróságon keresetet nyújthat be a közigazgatási szerv, mint alperes ellen, kérve a közigazgatási szerv szerinte jogszabálysértő határozatának  felülbirálatát. Erről a jogorvoslati lehetőségről tájékoztatta a panaszost határozatában a megyei közigazgatási hivatal.
 A  panaszos határidőn belül keresetet nem nyújtott be, ezért az illeték fizetésére kötelező fizetési meghagyás jogerős és végrehajtható lett. 
Tájékoztatom a panaszost, hogy a be nem fizetett illeték után késedelmi pótlékot kell fizetni az Itv. 87.§ (1) bekezdése értelmében.

Panaszos sérelmezte, hogy az illeték befizetését az illetékhivatal nem igazolta vissza. 
 A panaszos az ingatlan értékeként 1.100 000 Ft-t tartott valós értéknek, és ezután kívánta az öröklési illetéket megfizetni. Azonban tévesen az ingatlan értékéből nem vonta le a hagyatéki terheket, ezért nem az 1.034230 Ft, hanem az 1.100 000 Ft után járó illetéket küldte meg a másodfokú hatóságnak. Megállapítottam, hogy az iratokhoz csatolt csekkszelvény címzésénél a panaszos nem írt a csekkre ügyszámot.
Tájékoztatom a panaszost, hogy  másodfokú hatóság a fellebbezés elbírálása után az iratokat visszaküldi, ezért ebben az esetben  a hatóság nem is tudhatja, hogy ki a befizető. A hatóságnak nem is kötelessége illeték befizetése esetén a befizetés nyugtázása. Az illetékhivatal a határidőre be nem fizetett illetékeket és késedelmi pótlékokat tartja nyilván, és a befizetési határidő letelte után intézkedik a hátralékok adók módjára történő behajtásáról. A panaszos esetében az első fokú illetékhivatal az öröklési illeték teljes összegét hátralékként tartja nyílván, míg a panaszos az ügyszámra hivatkozással írásban nem igazolja a befizetést.

IV. kérelem:
Panaszos sérelmezte, hogy az illetékhivatal helyett  a Sigma Rt-nek kell az illetéket befizetni. 
Az Itv. 88. §-a szerint az illetéktörvényben külön nem szabályozott eljárási kérdésekre az adózás rendjéről szóló 1990. évi XCI. törvény (továbbiakban Art.) az irányadó E törvény 77. §-a rendelkezik a nem belföldi személy adófizetésére vonatkozó eljárásról. Az  Art. 1996 december 31-ig hatályos szakasza szerint, a külföldi személy adózásával kapcsolatos intézkedéseket a pénzügyminiszter által kijelölt szerv tette meg, A Pénzügyminiszter 4352/M-BL/1995. sz. körlevelében értesítette a közigazgatási hivatalokat, hogy e tevékenységre a Sigma Rt.-t jelölte ki. Az utasításnak megfelelően járt el az illetékhivatal, amikor az illeték befizetését a Sigma Rt-én keresztül kérte.
 Az Art. 77. §-t módosította az 1996. november 16-án kihirdetett 1996. évi LXXXVI. törvény. A módosítás értelmében a közbeszerzési eljárás nyertese végzi el  az Art 77. §-ban meghatározott feladatokat. Az 1996. évi LXXXVI. törvény egy időpontban, 1997. január 1-én lépett hatályba. Ebből következik, hogy az Art. módosított 77. §-t is 1997. január 1-étől kell alkalmazni.
A Pénzügyminisztérium Adóigazgatási Főosztályától kapott tájékoztatás szerint a közbeszerzésekről szóló 1995. évi XL. törvény szabályai szerint lefolytatandó pályáztatás még nem fejeződött be.
Az 1995. évi XL. törvényben rögzített cselekmények - előminősítés szabályai, pályázat közzétételének formája, pályázati kiírás minimális határideje, pályázat elbírálásának szabályai stb -  lefolytatása hosszú hónapokig tart. A törvény módosítás kihirdetése és hatályba lépése között eltelt idő  - hat hét - nyilvánvalóan kevés volt a pályáztatás lefolytatásához . Ezért a pályázat lezárásáig és a nyertessel kötött szerződés megkötéséig a pénzügyminiszter által kijelölt szerv jár el, annak ellenére, hogy erre már jogszabályi felhatalmazása nincs, hiszen a törvényszakasz 1997. január 1-től megváltozott.
Az Alkotmánybíróság több határozatában utal arra, hogy a JAT 12.§-a értelmében a jogszabály alkalmazásához való felkészüléshez kellő időt kell biztosítani. A jogszabály kihirdetése és hatályba lépése között megfelelő időnek kell eltelnie.

A vizsgálat során feltárt alkotmányos visszásságok az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében rögzített jogállamiság elvét sértik.
Megállapítottam, hogy a  JAT rendelkezéseivel (11.§, 49.§ ) összhangban nem megfelelő jogi forma az, hogy a pénzügyminiszter körlevélben közölte a Art. 77. §-a alapján eljáró szerv nevét. Ugyanis ezzel a szervezettel nemcsak az alárendelt hatóságok kerülnek kapcsolatba, hanem az állampolgárok egy meghatározott csoportja is.

A jelentésemben feltárt alkotmányos visszásságok megszüntetése érdekében a következő ajánlás teszem.

Ajánlás:

Felhívom az Igazságügyi Miniszter figyelmét arra, hogy a törvénytervezetek előkészítése során érvényesítse a JAT 12.§-ában megfogalmazott elvet, és a jogszabályok hatályba lépése olyan időpontra legyen megállapítva, hogy az kellő időt biztosítson a felkészülésre.

Felkérem a Pénzügyminisztert. hogy a pályázat lezárulása után haladéktalanul intézkedjen a PM utasítás hatályon kívül helyezéséről, és a JAT rendelkezéseivel összhangban jogszabályban tegye közé a  pályázat eredményét

Felhívom az önkormányzat jegyzőjét, tegye meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a hivatalok az érdemi kérelmek felöl, az Ae  15. §-ában rögzített határidőn belül, az Ae. 42.§. és 43.§ szabályainak betartásával, alaki határozatban döntsenek.

Budapest, 1997. junius 18.

Dr. Polt Péter