OBH 4381/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
                                                                                                                                                                                           Ügyintéző: dr. Garamvári Miklós
dr. Kardos Gábor

Az eljárás megindulása

Dr.Sz.N. budapesti lakos állampolgári panaszt terjesztett elő Hivatalomnál. A panaszos beadványában sérelmezte, hogy Kanadában még a második világháború előtt keletkezett hagyatékához nem fér hozzá, illetve, hogy a Pénzintézet Központ nem nyújtott megfelelő tájékoztatást a részére külföldön megnyílt hagyaték átvétele nehézségeinek okairól, illetve azok jogi hátteréről. Az ügyben megkerestem a Pénzintézeti Központot.

A megállapított tényállás

A beadványból, a megküldött iratokból, illetve a Pénzintézeti Központ tájékoztatása alapján az alábbiakat állapítottam meg:
A hagyaték 1936 előtt keletkezett és az örökösök részére - a végrendelet előírásai szerint - különböző időpontokban (1945, 1947, 1948) vált esedékessé. A negyvenes évek végén a kanadai vagyonkezelő Magyarországon élő személyek részére nem teljesítette a kifizetést és a panaszos a Magyar Államtól sem kapott kártalanítást.
A vizsgált ügytől függetlenül, de azonos problémára rávilágítva, olvasói levél jelent meg a Népszabadságban (1997. 09.16., 12. old. „Az aréna pora” címmel).
A panaszos levelében azt kifogásolja, hogy az 1946. évi február 27-i csehszlovák-magyar lakosságcsere egyezmény értelmében Magyarországra áttelepített személyeket a Csehszlovákiában elkobzott ingatlanaik után a magyar kormány részéről mind a mai napig nem részesítették kártalanításban.

Az alkalmazott jogszabályok

1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmányáról:
7.§ A Magyar Köztársaság jogrendszere elfogadja a nemzetközi jog általánosan elismert szabályait, biztosítja továbbá a vállalt nemzetközi jogi kötelezettségek és a belső jog összhangját.
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról:
16.§ (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság (29.§ (1) bek.), illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem értve, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
1947. évi XVIII. törvény a Párizsban 1947. február 10-én kelt Békeszerződés becikkelyezése tárgyában:
29. cikk. 1 pont: A Szövetséges és Társult Hatalmak mindegyikének jogában áll lefoglalni, felszámolni vagy bármi más intézkedés alá vonni mindazokat a javakat, amely a jelen Szerződés életbe lépése idején saját területén vannak és Magyarország vagy magyar állampolgárok tulajdonai.
29. cikk 3. pont: A magyar kormány kötelezi magát, hogy azokat a magyar állampolgárokat, akiknek javait e cikk értelmében elvették és nem adták vissza, kártalanítani fogja.

Az érintett alkotmányos jog

Az öröklés joga (alkotmány 14.§) 

A vizsgálat megállapításai

A kanadai vagyonkezelő eljárásának oka a Magyarországgal 1947-ben Párizsban kötött békeszerződésben keresendő, amelynek 29. cikke 1. pontja értelmében a Szövetséges és Társulat Hatalmaknak - így Kanadának is - joguk van lefoglalni, visszatartani, felszámolni, illetve bármi mást intézkedés alá vonni mindazokat a javakat, jogokat és érdekeket, amelyek a Szerződés életbe lépése idején a saját területükön voltak és Magyarország vagy magyar állampolgárok tulajdonát képezték. Ugyanakkor a párizsi békeszerződés 29.cikke 3. pontja szerint a Magyar Állam kötelezettsége azoknak a magyar állampolgároknak a kártalanítása, akiknek javait a 29. cikk értelmében elvették. A Párizsi Békeszerződés 29. cikkének 3. pontja alapján az 1946. február 27-i csehszlovák-magyar lakosságcsere egyezmény értelmében Magyarországra áttelepített személyeket a Csehszlovákiában elkobzott ingatlanaik után a Magyar Államnak kell kártalanításban részesítenie.
Megállapítható, hogy a nemzetközi szerződésekkel okozott károk kárpótlására vonatkozó törvény mind a mai napig nem került elfogadásra, noha tervezete már elkészült és ez azt jelenti, hogy a Magyar Állam folyamatos alkotmányos mulasztásban van, magatartása sérti a nemzetközi és a belső jog összhangjáról szóló rendelkezést (alkotmány 7.§) és ilyen módon sérül dr.Sz.N. panaszos örökléshez való joga is (alkotmány 14.§).
Az Alkotmánybíróság 37/1996. (IX.4.) számú határozatában az előbbi esetre nézve megállapította az alkotmányos mulasztás fennállását. "A Párizsi Békeszerződés fent idézett 29. cikk  3. pontjában a Magyar Kormány kötelezte magát, hogy azokat a magyar állampolgárokat, akiknek javait e cikk értelmében elvették és nem adták vissza, kártalanítani fogja. E kötelezettségvállalás belső jogalkotási kötelezettséggel jár, így mindaddig, amíg a nemzetközi jogi kötelezettség és a belső jog összhangja nem valósul meg, a mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenes állapot fennáll.” 

Ajánlás

Az eljárás megállapításai alapján, az állampolgári jogok országgyűlési biztosaként az észlelt alkotmányos visszásság megszüntetése érdekében

indítványozom, 

hogy az Országgyűlés Alkotmányügyi, Törvényelőkészítő, Igazságügyi és Ügyrendi Bizottsága gondoskodjon a nemzetközi szerződésekkel okozott károk kárpótlásáról szóló törvénytervezet mielőbbi napirendre tűzéséről.

Budapest, 1997. december 1.

Gönczöl Katalin