OBH 3840/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: Tasnádiné dr Bácsi Zsuzsanna

Az eljárás megindulása:

A kérelmező, a kórházi intézményen kívüli (otthon, illetve "szülőházakban" történő ) szülés lehetőségének jogi szabályozását kérte. Ezen kivül kérte azon jogszabályok vizsgálatát, hatályon kívül helyezését, melyek rendelkezéséinek célja, a szülő nő mindenáron kórházba "juttatása". Hivatkozik  az 1972. évi II. tv. 29.§-ra, melynek jogi szabályozása a szülő nő szülőintézetbe szállításáról rendelkezik. Utal arra, hogy jelenleg a szülés utáni távozás kizárt a gyógyintézményekből, ambuláns szülés nem lehetséges. 
Kérelmező javaslatai.  
1.) Az 1972. évi II. tv. 29.§-nak módosítása
2.) Bárkinek joga legyen eldönteni, hogy adott szolgáltatást igénybe veszi-e. Vagyis ne legyen kötelező kórházban szülni.
3.) Ne legyen jogosulatlan orvosi tevékenység, ha az orvos "otthonszülésnél" segédkezik.
4.) Rendezni az ezzel kapcsolatos költségek TB általi finanszírozását.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének vizsgálata hatásköre megállapítására és az Alkotmányban biztosított  önrendelkezési jog érvényesülésének vizsgálatára irányult

Kapcsolódó jogszabályok:

1972. évi II. törvény az egészségügyről, egységes szerkezetben a végrehajtásáról szóló 16/1972. (IV. 29.) MT rendelettel

9/1993. (IV. 2.) NM rendelet az egészségügyi szakellátás társadalombiztosítási finanszírozásának egyes kérdéseiről

1975. évi II. törvény a társadalombiztosításról, egységes szerkezetben a végrehajtására kiadott 89/1990. (V. 1.) MT rendelettel

1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról /továbbiakban Obtv/
1. § Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának (a továbbiakban: országgyűlési biztos) feladata, hogy az alkotmányos jogokkal kapcsolatban tudomására jutott visszásságokat kivizsgálja vagy kivizsgáltassa, és orvoslásuk érdekében általános vagy egyedi intézkedéseket kezdeményezzen [Alkotmány 32/B. § (1) bek.].

16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
(2) Az országgyűlési biztos az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében az (1) bekezdésben megjelölt feltételek fennállása esetén hivatalból is eljárhat.

25. § Ha az országgyűlési biztos álláspontja szerint az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság valamely jogszabály vagy az állami irányítás egyéb jogi eszköze fölösleges, nem egyértelmű rendelkezésére, illetve az adott kérdés jogi szabályozásának hiányára (hiányosságára) vezethető vissza, a visszásság jövőbeni elkerülése érdekében javasolhatja a jogalkotásra, illetve az állami irányítás egyéb jogi eszköze kiadására jogosult szervnél a jogszabály (állami irányítás egyéb jogi eszköze) módosítását, hatályon kívül helyezését vagy kiadását.

1997. évi CLIV. törvény az egészségügyről ( két szakasz kivételével még nem lépett hatályba)

8. § (1) A betegnek joga van az állapota által szakmailag indokolt szintű egészségügyi szolgáltató és – ha jogszabály kivételt nem tesz – a választott orvos egyetértésével az ellátását végző orvos megválasztásához, amennyiben azt az egészségi állapota által indokolt ellátás szakmai tartalma, az ellátás sürgőssége vagy az ellátás igénybevételének alapjául szolgáló jogviszony nem zárja ki.
(2) Az (1) bekezdés szerinti orvosválasztás joga a fekvőbeteg-gyógyintézetben az intézet működési rendjének megfelelően gyakorolható.
(3) A beteg bármely, a kezelőorvos által megállapított diagnózissal, illetőleg javasolt terápiával, valamint fekvőbeteg-gyógyintézetből történő tervezett elbocsátásával vagy más egészségügyi szolgáltatóhoz történő beutalásával kapcsolatban kezdeményezheti más orvos által történő vizsgálatát.....

10. § (1) Az egészségügyi ellátás során a beteg emberi méltóságát tiszteletben kell tartani.
(2) A betegen – e törvény eltérő rendelkezésének hiányában – kizárólag az ellátásához szükséges beavatkozások végezhetők el.
(3) Az ellátás során a beteg jogainak gyakorlásában csak az egészségi állapota által indokolt ideig – törvényben meghatározott – mértékben és módon korlátozható......

1949. évi XX. törvény A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG ALKOTMÁNYA

8. § (1) A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége.
(2) A Magyar Köztársaságban az alapvető jogokra és kötelességekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg, alapvető jog lényeges tartalmát azonban nem korlátozhatja.

54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.
(2) Senkit nem lehet kínzásnak, kegyetlen, embertelen, megalázó elbánásnak vagy büntetésnek alávetni, és különösen tilos emberen a hozzájárulása nélkül orvosi vagy tudományos kísérletet végezni.

66. § (1).
(2) A Magyar Köztársaságban az anyáknak a gyermek születése előtt és után külön rendelkezések szerint támogatást és védelmet kell nyújtani.

67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.

70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
(2) Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg.

Egyéb:
23/1990. (X. 31.) AB határozat a halálbüntetés alkotmányellenességéről
2. Az emberi élet és az emberi méltóság elválaszthatatlan egységet alkot és minden mást megelőző legnagyobb érték. Az emberi élethez és méltósághoz való jog ugyancsak egységet alkotó olyan oszthatatlan és korlátozhatatlan alapjog, amely számos egyéb alapjognak forrása és feltétele.

 Az Alkotmány idézett rendelkezéseinek összevetéséből megállapítható; hogy Magyarországon az élethez és az emberi méltósághoz való jog – állampolgárságra tekintet nélkül – minden embernek veleszületett, sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető joga. A magyar államnak az élethez és az emberi méltósághoz való jog tekintetében is elsőrendű kötelessége, hogy ezeket tiszteletben tartsa és védelmezze. Az Alkotmány 54. §-ának (1) bekezdése azt állapítja meg, hogy az élettől és az emberi méltóságtól "senkit nem lehet önkényesen megfosztani".

64/1991. (XII. 17.) AB határozat (abortuszról)
 Az anya önrendelkezési joga az abortusz melletti legerősebb, s – számos külföldi alkotmánybírósági ítélet nyomán is -immár klasszikus érv. A magzat melletti klasszikus érv viszont az, hogy az élethez való jogból származó állami kötelezettséget az élet védelmére ki lehet terjeszteni a magzatra anélkül, hogy a magzat jogalanyiságáról döntenénk.

Az önrendelkezési jog mint a magzati élet feletti rendelkezés alapja eleve csak akkor merülhet fel, ha feltesszük, hogy a magzat jogilag nem ember.

2. Ha a törvényhozó úgy dönt, hogy a magzat jogilag nem ember, azaz nem jogalany az Alkotmány 56. §-a értelmében, és nem illeti meg az élethez és méltósághoz való alanyi jog, akkor az Alkotmánnyal összhangban nemcsak lehetséges, de kötelező is a magzati élet védelmére vonatkozó állami kötelezettség mérlegelése az anya önrendelkezési jogával, valamint más alapjogaival szemben. Hogy az állam életvédő kötelezettségének valamely alkotmányos jog – elsősorban az anya személyiségi joga – hol szab határt, olyan kérdés, amelyre a válasz az Alkotmányból közvetlenül nem vezethető le. 
Az Alkotmánybíróság itt csak a törvényhozás mozgásterének a hatályos Alkotmányból következő határait állapíthatja meg; illetve megállapíthatja az alkotmányellenes mulasztást, ha a törvényhozó akár az anya jogainak, akár a magzatnak az Alkotmánybíróság alkotmányértelmezése szerint megkívánt minimális védelmet sem biztosította.

Az Alkotmány 8. § (2) bekezdése szerint alapvető jogokra és kötelességekre vonatkozó szabályokat törvény állapíthat meg, és alapvető jog lényeges tartalmát törvény sem korlátozhatja. Az anyának az Alkotmány 54. § (1) bekezdésén alapuló, szélesebb értelemben vett szüléshez való joga, amelybe beletartozik mind a szülés, mind a nem szülés joga is, vitathatatlanul az alapvető jogok közé tartozik. Ennek lényeges tartalmát törvény sem korlátozhatja. Az Alkotmánybíróság eddigi gyakorlata szerint [2/1990. (II. 18.) AB, 20/1990. (X. 4.) AB, 7/1991. (II. 28.) AB határozatok] az állam akkor nyúlhat az alapvető jog korlátozásának végső eszközéhez, ha másik alapvető jog és szabadság védelme vagy érvényesülése, illetve egyéb alkotmányos célok védelme más módon nem érhető el; a korlátozás csak olyan mértékű lehet, amilyen ehhez feltétlenül szükséges és következményében előre látható. Az egyes embernek az élethez és emberi méltósághoz való joga olyan jogosítvány, amelyet az állam jogszabályok útján biztosít minden ember számára, s nem csak magával az állammal szemben garantálja az alapvető jog védelmét emberi jogként, hanem más személyekkel szemben is személyi jogként.

Vizsgálat megállapításai 

A panaszos beadványában több kapcsolódó kérdést vett fel.
Van-e joga a szülő nőnek Magyarországon meghatározni, hogy intézményben kíván-e szülni, és beszámíthatatlannak minősíthető-e szülő nő. Az otthoni szülésnél a Tb finanszírozás miként oldható meg.

Tájékoztatom a panaszost, hogy a kérdéseivel kapcsolatos jogszabályok általános vizsgálatára az Obtv 1. §-a értelmében nincs hatásköröm. Ha egy panaszban sérelmezett hatósági eljárás, vagy döntés jogszabályon vagy az állami irányítás egyéb jogi eszközén alapul,  akkor kerül sor konkrét jogszabály alkotmányossági vizsgálatára. Amennyiben a vizsgálat megállapítja, hogy a jogszabály fölösleges, nem egyértelmű rendelkezésére, illetve jogi szabályoz hiánya okoz alkotmányos visszásságot, akkor az Obtv. 25. §-a értelmében. a biztos  kezdeményezheti a jogszabály kiadását módosítását, vagy hatályon kivül helyezését.

Vizsgálatom annak megállapítására irányult, hogy az egészségügyi hatóságok alkotmányellenesen korlátozzák-e a szülő nő önrendelkezési jogát.

Az önrendelkezési jog olyan jog, mely az ember alapvető jogait deklaráló Alkotmány 8. §-ból vezethető le.

Kétségtelen, hogy a hagyományos orvosi gyakorlatban -  a szülő nőt betegként kezelve - az irányító szerepet az orvos veszi át. Irányító szerepe során - szakmai indokokra hivatkozva - az orvos sok esetben nem veszi figyelembe  a szülő nő kívánságait. Ez megvalósíthatja az önrendelkezési jog sérelmét.
Kérdéses, hogy ez a korlátozást indokolhatja-e más alkotmányos jog érvényesítésének indoka.
Gyakorlatban az orvosok a születendő gyermek életének egészségének védelmére hivatkozva irányítják a szülés menetét, határozzák meg az orvosi beavatkozások szükségességét. 
Az Alkotmányba 54.§ (1) bekezdésében írtak -  minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani - olyan alapjog mely feltétlen érvényesítése kívánatos
Ezt támasztja alá az Alkotmány 70/D §-ában rögzített a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog A szülés - bár természetes biológiai folyamat - bizonyos kockázattal jár, és egyes esetekben szakszerű orvosi segítséget igényel, mind a szülő nő, mind a születendő magzat életének testi épségének védelme érdekében. Ezért felmerül az a kérdés, hogy a szülő nő önrendelkezési joga veszélyeztetheti-e, a magzat élethez testi épséghez egészséghez való jogát. Ugyanis a szülő nőnek az a döntése, hogy a kórházi tartózkodást elutasítja, megnehezíti a szükséges orvosi beavatkozások időben elvégzését.

Szükségesnek tartottam megismerni, hogy fejlett európai országokban miként csökkentik minimálisra a szülés kockázatát, kórházon kivüli szülés esetén
Megállapítottam, hogy eltérő feltételekkel és gyakorisággal terjedt el a nem intézményben szülés.
Hollandiában, ahol a legelterjedtebb, - a technikai fejlettség, kórházi sűrűség, ( átlag húsz perc alatt elérhető a kórház), szülésznők szakmai képzése,  együttműködés a kórházak és az otthoni szülést vezető szülésznők, orvosok között - lehetőség ad arra, hogy a szülés során szükség esetén a szülő nő rövid idő alatt kórházba kerüljön. Ebben a rendszerben az "otthonszülés" kockázata nem sokkal több a kórházi szüléshez képest.
Magyarországon erre a feltételek nem adottak. Magyarországi lakásviszonyok, vidéki hiányos infrastruktúra, vidéken a kórházaktól, szülőotthontól való távolság, otthoni gondozási hálózat hiánya stb miatt Nyugat-Európában megvalósult szinten nem terjedhet el az intézményen kivüli szülés. Így Magyarországon szükségtelen  kockázattal járhat a kórházon kivüli szülés. Egyes helyeken - fővárosban, nagyobb városokban - most is lehetőség van arra, hogy a szabad orvos választás jogával élve a nő olyan intézményben szüljön, ahol nem betegként kezelik.

Mindezekből arra a következtetésre jutottam, hogy  jelen kérdés eldöntésénél nem lehet figyelmen kivül hagyni az otthonszülés egészségügyi kockázatait. Ebben az esetben pedig az Alkotmányban rögzített jogok - nő önrendelkezési joga, a magzat élethez való joga - olyan összeütközéséről van szó, melyet csak a törvényhozó jogosult feloldani.
Ezt a Alkotmánybíróság az abortusz jogi szabályozásával kapcsolatos idézett AB határozatában részletesen kifejtette. Az alkotmányos jogok összeütközését az országgyűlés 1997. december 15-i ülésnapján elfogadott  új egészségügyi törvény oldhatja fel.

Az elfogadott, de még nagyrészt  nem hatályos új egészségügyi törvény 2. részében a betegek jogai és kötelezettségeivel kapcsolatos jogi szabályokat rögzíti. E szabályok elősegítik a  beteg önrendelkezési jogának érvényesítését, emberi méltóság tiszteletben tartására köteleznek. Ezen jogok értelemszerűen a szülő nőre is vonatkoznak, hiszem ez az általános megfogalmazás az egészségügyi ellátásban részesülő személyeket jelenti.
Ezen törvény a beteg önrendelkezési jogának érvényesítésével szemléletváltozást hozhat a betegellátásban. és így a szülő nő jogainak érvényesítésében is.
A törvénytől függetlenül a szemléletmód változását jelzi a különböző alternatív szülési módok (papás szülés,  rooming ellátás ) terjedése. Ezek a formák biztosítják a szülő nő akaratának figyelembe vételét, biztosítva szükség esetére a korházi szakmai hátteret.
Az új egészségügyi törvény alapján, várható, hogy  az eddigi szabályozástól eltérő szemléletmódú végrehajtási rendeletek kerülnek kiadásra.
Nincs akadálya annak, hogy panaszos vagy más érdekelt konkrét alacsonyabb rendű jogszabály alkotmányos visszásságot okozó rendelkezéseire hívja fel a figyelmet. Ez esetben új eljárásban a biztos vizsgálhatja egyes rendelkezések alkotmányellenességét. A jelenlegi helyzetben alkotmányos visszásság megállapítására a fentiek szerint nincs mód, figyelemmel a hatályos jogi szabályozásra  Az egészségügyi hatóságok eljárása formálisan jogszerű, és a jogkorlátozás alkotmányos cél érdekében történt. Szükségszerűségét és terjedelmét az új jogi szabályozást követően lehet vizsgálni

Mindezek alapján  vizsgálatot lezártnak tekintem.

Budapest, 1998. január 30.

Dr. Polt Péter