OBH 3576/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Kristó Annamária

Az eljárás megindulása:

A panaszos sárvári lakos sok családot érintő beadványában azzal a kéréssel fordult Hivatalomhoz, hogy vizsgáljam ki, Sárváron a TÁVHŐ szolgáltató miért emeli irreálisan a fűtési alapdíjat.

A panaszos beadványában előadta, hogy ez ügyben többször lakossági fórumot is szerveztek és kérték az Önkormányzat segítségét, hogy vizsgálja felül a problémájukat. A fórumon megjelentek az érdekeltek is, "szörnyülködve hallgatták a 14-19 ezer Ft.-os számlázásokat, de érdemben tenni semmit nem tettek.".

A panaszos megkeresésemre arról tájékoztatott, hogy a panasz beadása óta ugyan a radiátorokra felszerelték az un. "költségmegosztókat", de ettől a díjtétel semmit sem változott, álláspontjuk szerint továbbra is irreálisan magas fűtési díjat fizetnek. 

Feltételezett alkotmányos visszásság:

A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam (Alkotmány 2. § (1) bek.) Ebből következik a jogbiztonsághoz való jog.

Az ügy jogszabályi háttere:

Az árak megállapításáról 1990. évi LXXXVII. törvény mellékletben felsorolt szolgáltatások -
lakossági távfűtés és melegvíz-szolgáltatás díja - hatósági ár. A törvény szerint a hatósági ár megállapítója a települési önkormányzat  képviselő-testülete.

A távhőszolgáltatásról szóló 1998. évi XVIII. törvény 7. § (3) bekezdésének b) pontja alapján

7. § (3) A 6. §-ban meghatározott önkormányzat képviselő-testülete
b) ellenőrzi a távhőszolgáltató ármeghatározó tényezőinek (költségeinek) indokoltságát.

52. § (1) A távhő legmagasabb hatósági árának megállapításával kapcsolatos szabályokat külön törvény tartalmazza.
(2) A távhő termelésére és szolgáltatására vonatkozó árak (díjak) megállapításánál a következőkre kell tekintettel lenni:
a) az árnak ösztönözni kell a biztonságos és legkisebb költségű távhőszolgáltatásra, a kapacitások hatékony igénybevételére.

Megállapított tényállás és a vizsgálat megállapításai:

A panaszos beadvány nyomán megkerestem Sárvár Polgármesterét, hogy az időközben hatályba lépett távhőszolgáltatásról szóló 1998. évi XVIII. törvény 7. § (3) bekezdésének b) pontja értelmében a települési önkormányzat képviselő-testülete ellenőrizze a távhőszolgáltató ármeghatározó tényezőinek (költségeinek) indokoltságát.

A Polgármester válaszából megállapítható, hogy a fűtési alapdíjat az Önkormányzat árhatósági jogkörében a Sárvár TÁVHŐ Kft. által történt előkészítés, az illetékes önkormányzati bizottsági tárgyalást és véleményezést követően állapította meg.

A távhőszolgáltatás hődíjának megállapítása előre meghatározott képlet alapján történik. A hődíj nagysága csak a földgáz és a vásárolt energia árától (értékétől) függ. Sárváron a Kft. által vásárolt energia ára objektív okok miatt elég magas, ezért magasabb a helyi hődíj, mint az országos átlag.

Az alapdíj a felmerült költségeket tartalmazza. Az ármegállapításkor részletes kalkulációt kell a távhőszolgáltatónak beterjeszteni, melyet az illetékes bizottság is megvizsgál figyelemmel az ártörvényre.

Sárváron a hődíj minden épületben - így a költségmegosztókkal felszerelt épületekben is - azonos. A költségmegosztókkal felszerelt lakásokban a fűtési díjat takarékossággal lehet valamelyest csökkenteni. A költségmegosztók működésének az eredménye csak a fűtési idény után értékelhető. Takarékos fűtés esetén a fogyasztó visszatérítésre lesz jogosult, többletfogyasztás esetén pedig befizetési kötelezettsége keletkezik.

Sárváron a TÁVHŐ Kft. az alapító okirat szerint deklaráltan non-profit érdekeltségű. Az évente keletkező minimális nyereség a távhőszolgáltató rendszer korszerűsítésére fordítható.

A sárvári önkormányzat a szociális alapból a viszonylag magas díjak kompenzálása érdekében évente 4-5 millió forinttal támogatja a szociálisan rászorulókat, ezt a támogatást közvetlenül a Kft.-hez utalja, ezzel is elősegítve a rentábilis működést. A fűtési díjak nagyságát alapvetően befolyásolja az a tény is, hogy a földgáz ára az utóbbi néhány évben tízszeresére emelkedett.

A fűtési alapdíj ismételt megállapítására előreláthatólag 1999. januárjában, a hődíj megállapítására a fűtési energia árváltozását követően kerül sor.

A következő díjmegállapításnál az időközben hatályba lépett távhőszolgáltatásról szóló 1998. évi XVIII. törvény 52. § (1)-(2) és (3) bekezdésében foglaltak alkalmazásával fogják  a fűtési díjakat megállapítani. Ennek értelmében:
(2) A távhő termelésére és szolgáltatására vonatkozó árak (díjak) megállapításánál a következőkre kell tekintettel lenni:
a) az árnak ösztönözni kell a biztonságos és legkisebb költségű távhőszolgáltatásra, a kapacitások hatékony igénybevételére;
b) az árak (díjak) megállapításánál figyelembe kell venni a folyamatos és biztonságos szolgáltatáshoz szükséges tartalékkapacitáshoz kapcsolódó költségeket, valamint a hőtermelő létesítmény és a geotermikus energiát kitermelő létesítmény bezárásával, elbontásával kapcsolatos környezetvédelmi kötelezettségek teljesítésének indokolt költségeit.
(3) A közcélú villamosműből származó távhő legmagasabb hatósági árát úgy kell megállapítani, hogy abban érvényesüljön a kapcsolt energiatermelés energetikai és környezetvédelmi haszna.
(4) Az engedélyes köteles nyilvántartási és elszámolási rendszerét úgy kialakítani, hogy az feleljen meg a külön törvényben előírtaknak, és tegye lehetővé az árak és díjak átláthatóságát.

A fentiekre tekintettel a vizsgálat során megállapítottam, hogy a Sárvári Önkormányzat Képviselő-testülete a jogszabályoknak megfelelően járt el, ezért alkotmányos jogokkal kapcsolatban visszásság nem állapítható meg, így a vizsgálatot további intézkedés nélkül lezárom. Erről a panaszost és a Sárvári Önkormányzat Polgármesterét a jelentés egy példányával értesítem.

1998. november 11.

Gönczöl Katalin