OBH 2805/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: Ludányiné Dr. Sasadi Zsuzsanna

Az eljárás megindulása

	Budapesti lakos fordult panasszal az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mivel  százhalombattai üdülőtelkén túlzottnak tartja a csatornadíj, illetőleg a szemétszállítás díjának megállapítását.
	A vizsgálat a jogbiztonság és a tulajdonjog  sérelmének alapos gyanúja miatt 1996.. február 28.-án indult.

A megállapított tényállás

	A Százhalombatta Város Önkormányzatának polgármestere megkeresésemre megküldte az önkormányzat víz- és szennyvízkezelési díjra, valamint a szemétszállításra vonatkozó rendeleteit. A normák figyelembe vették azt, hogy az üdülőtulajdonosok nem tartózkodnak egész évben ingatlanukon, illetőleg a kiskerttel rendelkezők számára locsolási kedvezményt biztosítottak. Az állampolgároknak a locsolási kedvezmény során  felhasznált víz  után nem kell szennyvízdíjat fizetni.

Az ügy jogszabályi háttere

1959. évi IV. törvény
a Polgári Törvénykönyvről
2. A közüzemi szerződés
387. § Közüzemi szerződés alapján a szolgáltató köteles meghatározott időponttól a fogyasztó számára folyamatosan és biztonságosan a fogyasztó igénye szerint meghatározott közüzemi szolgáltatást – így különösen gázt, villamos energiát és vizet – nyújtani, a fogyasztó pedig köteles időszakonként díjat fizetni.
388. § (1) Jogszabály kimondhatja, hogy a szerződés a szolgáltatás igénybevételével jön létre.
(2) A szolgáltató a szerződés megkötését csak jogszabályban meghatározott esetekben tagadhatja meg, illetőleg a szerződés tartalmát csak jogszabályban meghatározott feltételektől teheti függővé.
(3) A szolgáltató a fogyasztóval szemben a teljesítést csak jogszabályban meghatározott esetekben szüneteltetheti, illetőleg korlátozhatja.
(4) A szolgáltató a szerződést csak a jogszabályban meghatározott feltételek esetén mondhatja fel.

1995. évi XLII. törvény
az egyes helyi közszolgáltatások kötelező igénybevételéről
1. § (1) A helyi önkormányzat által szervezett, a települési szilárd és folyékony hulladék összegyűjtését, elszállítását és ártalommentes elhelyezését biztosító helyi közszolgáltatással ellátott területen lévő ingatlan tulajdonosa, használója (a továbbiakban együtt: tulajdonos) az ingatlanon keletkező szilárd és folyékony hulladék elhelyezéséről – a helyi önkormányzat rendeletében meghatározott módon – a helyi közszolgáltatás igénybevétele útján köteles gondoskodni, ha jogszabály vagy hatósági határozat eltérően nem rendelkezik.
2. § A helyi önkormányzat rendeletben állapítja meg:
a) a helyi közszolgáltatás megnevezését, a közszolgáltatással ellátott terület határait;
b) a nyilvánosan meghirdetett pályázatot elnyerő, a közszolgáltatást végző intézmény vagy szakvállalkozás (a továbbiakban együtt: szolgáltató) megnevezését, illetőleg annak a működési területnek a határait, amelyen belül a szolgáltató a közszolgáltatás teljes körét valamennyi tulajdonos tekintetében rendszeresen köteles ellátni;
c) a közszolgáltatás ellátásának rendjét és módját, a szolgáltató és a tulajdonos ezzel összefüggő jogait és kötelezettségeit, a szolgáltatásra vonatkozó szerződés egyes tartalmi elemeit [Ptk. 226. § (1) bek.];
d) közüzemi szolgáltatás (Ptk. 388. §) esetén a közüzemi szerződés létrejöttének módját, valamint a szolgáltatás igénybevételének, korlátozásának, megtagadásának – jogszabályban nem rendezett – módját és feltételeit;
e) az érintett közfeladattal összefüggő – jogszabályban nem rendezett – helyi önkormányzati hatósági feladatot, hatáskört és szabálysértést;
f) az elvégzendő szolgáltatás alapján a tulajdonost terhelő díjfizetési kötelezettséget, a díj mértékét, megfizetésének rendjét, az esetleges kedvezmények eseteit, vagy a szolgáltatás ingyenességét.

1995. évi LVII. törvény
a vízgazdálkodásról
Víziközművekkel végzett közüzemi tevékenység
13. § (1) A víziközművek működtetése során végzett vízellátás, szennyvízelvezetés, -elhelyezés és -tisztítás, valamint egyesített rendszer esetén a csapadékvíz-elvezetés közüzemi tevékenység. A víziközművek működtetőit a közüzemi tevékenység keretében az ivóvízellátás és a szennyvízelvezetés szolgáltatására szerződéskötési kötelezettség terheli.
(2) Az (1) bekezdésben említett közüzemi tevékenységre a Polgári Törvénykönyvnek a szerződésre vonatkozó általános szabályait és a közüzemi szerződésre vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni.
(3) A közüzemi tevékenységgel nyújtott szolgáltatásért díjat kell fizetni. A díjfizetés elmulasztása miatt a vízellátást a közüzem korlátozhatja – termelési célú vízfelhasználásnál szüneteltetheti – azonban a létfenntartási ivó- és közegészségügyi, katasztrófa-elhárítási vízigények kielégítéséhez szükséges vizet ebben az esetben is szolgáltatni kell.
(4) A közüzemi szolgáltatás minőségi követelményeit, a feleket szerződés alapján megillető alapvető jogokat és kötelezettségeket – ideértve a szerződéskötési kötelezettség korlátozásának feltételeit is – a Kormány rendeletben állapítja meg.

17/1992. (III. 30.) AB határozat
Az Alkotmány és az alkotmányos jogrendszer megfelelő védelemben részesíti az Alkotmányban meg nem jelenő, egyéb nevesített jogokat is. A vagyoni jogok alkotmányos védelme az Alkotmánynak a tulajdonjogot oltalmazó rendelkezéseiből [Alkotmány 9. § (1) bekezdés, 13. § (1) bekezdés] következik.
Az Alkotmánybíróság elvi éllel mutat rá arra, hogy az Alkotmány 13. §-ának (1) bekezdése nemcsak a tulajdonjog, hanem az azzal összefüggő minden vagyoni jog biztosítására vonatkozik. Az Alkotmány 9. § (1) bekezdése ezért a tulajdonvédelem körében az egyéb vagyoni jogok védelmét is biztosítja. A jogösszehasonlítás is azt mutatja, hogy több külföldi alkotmánybíróság gyakorlata a vagyoni jogosultságokat az alkotmányos tulajdonvédelem körébe vonja. Az Alkotmánybíróság ezzel is összhangban az Alkotmány tulajdonvédelemmel kapcsolatos rendelkezéseit olyan alapjognak tekinti, amelyet mind az Alkotmánybíróság, mind a bíróságok az egyéb dologi jellegű vagyoni jogok védelmére is alkalmazhatnak.

43/1997. (VII. 1.) AB határozat
Az Alkotmánybíróság a 26/1997. (IV. 25.) AB határozatában a települési szilárd hulladék elszállítása rendjének és e szolgáltatás díja megfizetésének önkormányzati szabályozásáról alkotott rendeletek alkotmányosságának vizsgálata alapján arra a következtetésre jutott, hogy az önkormányzatok a díjfizetés szabályozásánál általában az alábbi módszereket alkalmazzák:
– a lakásban (az ingatlanon) élő személyek számát veszik a díjfizetés alapjául;
– a lakásban lévő helyiségek (lakóegységek) számát tekintik meghatározónak;
– a szolgáltatás ellátásakor kiürített kukák számát és űrméretüket tekintik a díjmegállapítás egységének. E módszerek közös sajátossága, hogy a díj átalány jellegű, a szolgáltatás teljesítését vélelmezi és valamely képzett szemétkibocsátási normát tekint a díjfizetés alapjának. Az egyes helyi közszolgáltatások kötelező igénybevételéről szóló 1995. évi XLII. törvény (a továbbiakban: Kötv.) rendelkezései alapján az önkormányzatot elsősorban az a kötelezettség terheli, hogy a szemét elszállításáról gondoskodjék, és e közszolgáltatás ellátásáért díjat állapítson meg, amelyet a szolgáltatással ellátott területen meg kell fizetni. A Kötv. tehát életszerűnek, általánosnak a szemét kibocsátását tekinti. E törvény lehetőséget ad arra is, hogy az önkormányzat rendeletben határozza meg a mentességek és kedvezmények körét. A vizsgált tárgykörben az önkormányzati rendeletalkotással szembeni lényeges követelményként fogalmazta meg az Alkotmánybíróság, hogy a közszolgáltatás díja az átalányjellegtől a ténylegesen ellátott szolgáltatás értékéhez közelítsen, a jogalkotó az érintett csoportokhoz tartozók körülményeit megfelelő figyelemmel, körültekintéssel és méltányossággal értékelje. A díjmegállapítás tehát nem lehet önkényes, az objektív ismérveknek megfelelően meghatározott igénybevevői körre (körökre) pedig azonos tartalmú, illetve joghatású rendelkezéseket kell meghatározni (ABK 1997. április, 160.). Az Alkotmánybíróság a 1122/B/1996. határozatában kifejtette, hogy "az önkormányzat a díjfizetés alapja meghatározásánál is nagyfokú önállósággal rendelkezik. Mivel azonban – törvényi felhatalmazás alapján – szerződéses jogviszony elemét szabályozza, tiszteletben kell tartania a polgári jog olyan általános alapelvét, mint a szolgáltatás és ellenszolgáltatás egyenértékűségének követelménye (Ptk. 201. §)." (ABK 1997. február, 72.).
Az Ör. 1. számú melléklete – azáltal, hogy az életkörülményeik, így lakóhelyük szerint eltérő körbe tartozó személyekre vonatkozóan csupán csekély eltérést tartalmazó rendelkezést állapított meg, s nem alkotott az eltérő jellegű és rendeltetésű ingatlanok tulajdonosi csoportjait érintő, kellően differenciált szabályozást – nem tett eleget az Alkotmány 70/A. §-ában megfogalmazott alkotmányos követelménynek és nem kellő körültekintéssel, nem az egyéni szempontok azonos mértékű figyelembevételével határozta meg a jogosultságok és a kedvezmények elosztásának szempontjait. Mindezekre tekintettel az Alkotmánybíróság az Ör. 1. számú mellékletének 2. pontját alkotmányellenesnek minősítette és megsemmisítette.

38/1995. (IV. 5.) Korm. rendelet
a közműves ivóvízellátásról és a közműves szennyvízelvezetésről

8. § (1) A szolgáltatásért a fogyasztónak külön jogszabály szerinti díjat kell fizetnie, kivéve, ha a szolgáltatóval ennél alacsonyabb díj alkalmazásában állapodott meg.

Százhalombatta Városi Önkormányzat Képviselő-testülete
                      16/1996.( VI. 12. ) Ör.sz. rendelete
az önkormányzati közös tulajdonú vízműből szolgáltatott ivóvízért,
illetőleg a biztosított csatornaszolgáltatásért fizetendő díjakról, 
a módosításról szóló 41/1996. ( XII.23.) Ör.sz. rendelettel
                               egységes szerkezetben
	II. fejezet- CSATORNASZOLGÁLTATÁS DÍJA

					7. §
Nem kell a 6. § ( 2 ) bekezdése szerinti kezelési díjat fizetni az éves szinten elfogyasztott vízmennyiség 120 m3 feletti része után a 2. sz. mellékletben megnevezett területeken.

Százhalombatta Város Önkormányzat Képviselő-testületének
	37/1995 (XII.23.) Ör.sz.rendelete a 31/1996.(XI.13.),
                          36/1997.( XII.23.) Ör.sz.
                        rendelettel egységes szerkezetben
    a közterületek tisztántartásáról, a települési szilárd hulladék 
                        gyűjtéséről és elszállításáról
                                        		 15. §

/1/ A szemétszállítási díj egy egységnyi mértéke ( ÁFÁ-val együtt ) :
               - családi ház, lakás, hétvégi ház:             370,-Ft/hó
	     - konténeres szállítás díja :                  1.139,-Ft/m3
                - lerakodóhelyi díj :                		      624,-Ft/m3
     Az üdülőtulajdonosok a II. és III. negyedévben kötelesek szemétszállítási díjat
     fizetni.

Érintett Alkotmányos jog

1949. évi XX. törvény
A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG ALKOTMÁNYA
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
9. § (1) Magyarország gazdasága olyan piacgazdaság, amelyben a köztulajdon és a magántulajdon egyenjogú és egyenlő védelemben részesül.
(2) A Magyar Köztársaság elismeri és támogatja a vállalkozás jogát és a gazdasági verseny szabadságát.

A vizsgálat megállapításai
	
	A közműves ivóvízellátásra és a közműves szennyvízelvezetésre vonatkozó
önkormányzati rendelet figyelembe veszi, hogy az üdülőtulajdonosok  a közüzemi szolgáltatásokat nem egész évben veszik igénybe, hiszen a díjfizetés alapja a mért vízmennyiség. Az önkormányzat a kiskert tulajdonosok számára biztosította a locsolási kedvezményt. A kedvezményes vízmennyiséget a szennyvízelevezetés díjába nem számítják be.  
	A szemétszállításra vonatkozó önkormányzati norma is hasonló elveket követ.
	Az üdülő tulajdonosok csak a II. és III. negyedévben kötelezettek a szemétszállítási  díj  megfizetésére.
	Panaszos sérelmét már 1996.  május 30.-án, illetőleg 1998. január 1.-ével hatályba lépett normákkal rendezték, az önkormányzati normák 1996. július 1.-én illetőleg 1998. január 1.-vel lépetek hatályba.
	A szemétszállítási díjjal  kapcsolatos sérelme alaptalan. Az Alkotmánybíróság 43/1997. (VII. 1.) AB határozatában kifejtette, hogy: az egyes helyi közszolgáltatások kötelező igénybevételéről szóló 1995. évi XLII. törvény (a továbbiakban: Kötv.) rendelkezései alapján az önkormányzatot elsősorban az a kötelezettség terheli, hogy a szemét elszállításáról gondoskodjék, és e közszolgáltatás ellátásáért díjat állapítson meg, amelyet a szolgáltatással ellátott területen meg kell fizetni. A Kötv. tehát életszerűnek, általánosnak a szemét kibocsátását tekinti. E törvény lehetőséget ad arra is, hogy az önkormányzat rendeletben határozza meg a mentességek és kedvezmények körét. A díjmegállapítás tehát nem lehet önkényes, az objektív ismérveknek megfelelően meghatározott igénybevevői körre (körökre) pedig azonos tartalmú, illetve joghatású rendelkezéseket kell meghatározni (ABK 1997. április, 160.).  Az indokolásból tehát kitűnik, hogy a Kötv azon a vélelmen alapszik, hogy a lakóingatlanok tulajdonosai, használói és az üdülőtelkek tulajdonosai és használói mindennapi életében, pihenésük során  szemét képződik. A  szilárd települési hulladék elszállításáról az önkormányzatoknak kell gondoskodnia és rendeletben meg kell határozni az ellenszolgáltatás mértékét. Természetesen különbséget kell tennie a díj megállapítása során abban, hogy az ingatlant folyamatosan ( állandó lakás ), vagy idény jelleggel használják ( üdülő ). Jelen esetben a százhalombattai önkormányzati rendelet az üdülőtulajdonosok fizetési kötelezettségét a II. és  III. negyedévre írta elő.
	A panaszos tehát nem tekinthet el a szemét elszállításához kapcsolódó díjfizetésétől, azzal az indokkal, hogy az ingatlanon képződött hulladékot állandó lakhelyére szállítja.
	A panaszbejelentés időpontjában még fellelhető volt a szemétdíj vonatkozásában a jogbiztonság és a tulajdonjog sérelme, azonban vizsgálatom lezárásakor az önkormányzati normát már rendezték, ezért alkotmányos visszásságot már  nem észleltem.

Budapest, 1998. április

Dr. Polt Péter