OBH 2442/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Zsiga Jánosné
A vizsgálat megindulása

	A szabadságvesztés büntetését töltő panaszos Hivatalunknál előterjesztett két beadványában eredetileg a büntetés végrehajtása során személyével kapcsolatos visszaéléseket /feltételes szabadságának téves számítását, órájának, rádiójának elvételét, levelei felbontását és nem továbbítását stb./ sérelmezte. Az ezt követően benyújtott harmadik beadványában arra hivatkozással, hogy egyéb sérelmeit időközben rendezték, kizárólag a feltételes szabadságra-bocsátás idejével kapcsolatos számítás helyességét kifogásolta azért, mivel  azt az összbüntetés és nem az alapítéletek tartamára alapították.

A tényállás és a vizsgálat megállapításai	
	1./ A Szekszárdi Városi Bíróság az 1995. december 2. napján kelt  ítéletével összbüntetésbe foglalta a panaszossal szemben külön ítéletekkel jogerősen kiszabott 8 év és 10 hónapi fegyházat, valamint 2 évi börtönt és ezek helyett összbüntetésül 10 év 2 hónapi börtönbüntetést állapított meg.
	A másodfokon eljárt Tolna Megyei Bíróság az 1996. január 31. napján kelt Bf. 33/1996/2. sz. végzésével - az elitélt többszörös visszaesői minőségének feltüntetése mellett - az elsőfokú ítéletet  helybenhagyta.
	Az alapítéletek rendelkezései alapján az összbüntetés nem zárta ki a terheltet a feltételes szabadság kedvezményéből. Erre figyelemmel a panaszos személyi anyagára vonatkozó adatok szerint a feltételes szabadságra bocsátása 1998. július 19. napján válik esedékessé.
	2./ A fentiekből következően tehát a panaszosnak a feltételes szabadság idejével kapcsolatos kifogása bírósági határozatra vonatkozik. Az 1993. évi LIX. törvény rendelkezései alapján pedig az országgyűlési biztosnak a törvényben írt vizsgálati jogköre nem terjedhet ki bírósági ügyek felülvizsgálatára, sem folyamatukban, sem a jogerejük beálltát követően. Ezért az adott esetben előterjesztett panaszt a hivatkozott törvény 29. §-ának f./ pontjában írt rendelkezéséhez képest elutasítom. 
	A panaszos által vitatottakat illetőleg mégis rá kell mutatnom arra, hogy a Legfelsőbb Bíróság 151. sz. B.K. állásfoglalásában is kifejtettek szerint az összbüntetés egyrészt a több szabadságvesztés egyhuzamban töltéséből eredő hátrányok kiküszöbölését célozza, másrészt pedig az a célja, hogy a terheltet utólagosan abba a helyzetbe hozza,  mintha a különböző eljárásokban elbírált cselekményeket egy eljárásban bírálták volna el. Ehhez igazodóan kerül sor az összbüntetés tartamának megállapítására is, amely - legalábbis az alapítéletekben kiszabott büntetések mértékének megállapítása szempontjából - mindenkor kedvezményt jelent a terhelt számára. Ebből következően a feltételes szabadság időpontjának számítását illetően is előnyösebb.

Budapest, 1997. március 20.
Dr. Polt Péter