OBH 2391/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Almási Eszter

Az eljárás megindulása:

A Bajai Orvosi Kamara háziorvosi tagozatának képviselője a háziorvosok rendkívüli munkavégzésével kapcsolatban emelt panaszt.

A Bajai Kamara Háziorvosi Tagozatához bejelentkezett, főként a községekben dolgozó orvosok feladataikat gyakran több tíz éve folyamatos munkavégzéssel végzik. Ez azt jelenti, hogy a napi 8 óra munkavégzést követően minden munkanap 16 óra készenléti szolgálat adásával biztosítják a sürgősségi esetek ellátását, és ezen felül a hétvégeken valamint az ünnepnapokon összevont ügyeleti szolgálatban vesznek részt. A panaszban leírtak alapján az ügyeleti szolgálat ellátására csak szóbeli utasítást kaptak. Az ügyeleti és a készenléti szolgálat ellátása az érintett településeken éves szinten megközelítőleg 4000 óra rendkívüli munkát jelent. A túlmunka díjazása nem megfelelő.  

A beadvány sérelmezi továbbá, hogy a 113/1992.(VII.14.) az egészségügyi intézményekben dolgozó közalkalmazottakra vonatkozó Kormányrendelet ellentmond a Munka Törvénykönyve vonatkozó rendelkezéseinek, többlet terhet ró az orvosokra.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése alapján a jogállamiság alkotmányos elvének érintettsége folytán az ügyben vizsgálatot indítottam.

A panasszal kapcsolatban megkerestem az érintett térség néhány községének polgármesteri hivatalát, és az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 18.§ (2) bekezdése alapján kértem tájékoztatásukat az ügyeleti szolgálat működésével kapcsolatban.

Ezen túlmenően levélben kértem a Magyar Orvosi Kamara elnökét, hogy  tájékoztasson a problémával kapcsolatos véleményéről valamint arról, hogy van-e tudomása hasonló jellegű panaszokról.

A megállapított tényállás:

A  megkeresésemre érkezett válaszok szerint Baja város és a környező települések a hétvégi összevont központi ügyelet ellátására önkormányzati társulást hoztak létre, amelynek megszervezésére jelenleg a Bajai Kórház kapott megbízást. A települések az ügyeleti szolgálat  működtetéséhez az Egészségbiztosítási Pénztárral kötött finanszírozási szerződés alapján kapott támogatásból lakosságarányosan 9.30 Ft/fő/hó összeggel járulnak hozzá. A szolgálati beosztást és annak elszámolását a Bajai Kórház végzi a háziorvosokkal kötött külön megállapodás szerint. Az 1997. júliusában megszövegezett megbízási szerződést azonban a társult községek háziorvosai nem írták alá, mert a díjazás mértékét nem tudták elfogadni. ( A hétközi ügyelet díja bruttó 200.- Ft/óra + járulékok, a hétvégi ünnepnapi ügyelet 250Ft/óra + járulékok.)
 
A MOK álláspontja szerint a 113/1992. számú Kormány rendelet több ponton is ellentmond s Munka Törvénykönyve vonatkozó rendelkezéseinek. A MOK az Alkotmánybíróságnál kezdeményezte a rendelet alkotmányellenességének utólagos vizsgálatát és megsemmisítését.

A MOK országos felméréséből szerzett adatokat arról, hogy az ügyelő orvosok milyen túlmunka terhelésnek vannak kitéve rendkívüli munkaidejükben. A felmérés adatai szerint, az éves szinten megengedett 200 órával szemben az alapellátásban ügyelők átlagosan 925 óra, míg a kórházban ügyelők átlagosan 905 óra túlmunkát teljesítenek évente. A MOK elnökségének tudomása van azokról a perekről, melyeket törvénytelenül alacsony ügyeleti díjazásuk miatt  a háziorvosok indították és nyerték meg - jogerősen - az illetékes munkaügyi bíróságoknál. 

A vizsgálat megállapításai:

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése alapján Hivatalomhoz az fordulhat, akit valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata, illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem ért vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

A háziorvosok munkaviszonyával kapcsolatos kérdésekben az önkormányzat nem hatósági jogkörét gyakorolja, hanem munkáltatóként jár el. Így a háziorvosi és házi gyermekorvosi szolgálatról szóló 6/1992. (III. 31.) NM rendelet alapján kötött szerződés valamint a kórház ( mint az önkormányzati társulás megbízottja ) és a háziorvos közötti szerződés is munkaügyi jogviszonyt keletkezet. A munkaviszonyban álló felek közötti vita elbírálására, és bármely félre kötelező érvényű döntésre, csak munkajogi bíróságnak van hatásköre.

Ennek alapján az országgyűlési biztos a munkajogviszony tartalmát nem vizsgálhatja. 

Az Alkotmány 2.§ (1) bekezdése kimondja, hogy " A Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam." A jogállamiság egyik tartalmi eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság megköveteli a normák egyértelműségét, és az egyes jogintézmények kiszámíthatóságát. 

A vizsgálat megállapította, hogy a közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992. évi XXXIII. törvény szociális, egészségügyi, család-, gyermek- és ifjúságvédelmi ágazatban történő végrehajtásáról szóló 113/1996. számú Kormányrendelet több pontjában a Munka Törvénykönyvének rendelkezéseivel illetve a közalkalmazottak jogállásáról szóló törvény vonatkozó szabályával ellentétes. Ezáltal sérti a jogalkotásról szóló 1987. évi XI. törvényt, amely kimondja, hogy alacsonyabb szintű jogszabály nem lehet ellentétes  magasabb szintű jogszabállyal.

A Munka Törvénykönyve rendkívüli munkavégzésre vonatkozó szabályai szerint, ha a munkavállalót a heti pihenőnapján munkára igénybe vették, helyette elsősorban másik pihenőnapot (pihenőidőt) kell adni a munkavégzést követő hónap végéig. A Kormányrendelet vonatkozó főszabálya, hogy az ügyeleti szolgálat után nem jár pihenőidő. Kivételként állapít csak meg 4 óra pihenőidőt a 18 órát elérő ügyelet esetében.

A Kormányrendelet 14.§-a kimondja, hogy a közalkalmazott havonta 6 ügyelet ellátására kötelezhető (ami 8 órás ügyelettel számolva elérheti az évi 576 órát), ezzel túllépi a közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992. évi XXXIII. törvény szabályait, amelyek az elrendelhető túlmunka felső határát naptári évenként száznegyvennégy, kollektív szerződés eltérő rendelkezése esetén kétszáz órában maximálja.

A 113/1992. számú Kormányrendelet a túlmunka díjazása terén is eltér a Munka Törvénykönyvének szabályaitól. 

Túlmunkáért a törvény szerint a munkavállalót a rendes munkabérén felül – esetenkénti elszámolás alapján vagy átalányként – ötvenszázalékos bérpótlék is megilleti. A heti pihenőnapon munkavégzésre kötelezett munkavállaló a végzett munkáért járó munkabérén felül legalább ötvenszázalékos bérpótlékra jogosult, ha  pihenőidőt kap. Ennek hiányában legalább százszázalékos bérpótlék jár. Készenlét esetén a személyi alapbér huszonöt százalékának megfelelő munkabér jár. A munkáltató által meghatározott helyen eltöltött készenlét esetén a munkavállalót ennél magasabb összegű díjazás illeti meg

A Kormányrendelet nem differenciál a díjazás mértékénél aszerint, hogy a munkavállaló kapott-e pihenőnapot a rendkívüli munkavégzése ellentételezéséül. Az ügyeleti díj mértéke a különbözően minősített szolgálatokban nem minden esetben éri el az 50 %-ot. 

Az 1992. évi XXII. törvény a Munka Törvénykönyvéről a törvény rendelkezéseitől  a munkaviszonnyal összefüggő kérdésekben csak abban az esetben enged eltérést, ha a felek megállapodása illetve kollektív szerződés a munkavállalóra kedvezőbb feltételt állapít meg.

A Munka Törvénykönyvének a munkavállalót védő rendelkezéseivel ellentétes szabályozás - a jogbiztonság nyilvánvaló sérelmén túl - sérti a munkához való alkotmányos jogot, ezáltal alkotmányos visszásságot okoz.  

A Magyar Orvosi Kamara az Alkotmánybírósághoz intézett részletes, az érintett paragrafusokra lebontott magyarázattal kidolgozott beadványában kezdeményezte a 113/1992. (VII.14.) számú Kormányrendelet alkotmányellenességének utólagos vizsgálatát és megsemmisítését.

Mivel az Alkotmánybíróság a beadvány tárgyában mindenkire kötelező érvényű döntést fog hozni, a határozatot megelőzően ajánlást nem teszek. Élek azonban az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 22. szakaszában biztosított jogommal, melynek alapján a Magyar Orvosi Kamara kezdeményezéséhez csatlakozva kérem az Alkotmánybíróságot a 113/1992. (VII. 14.) Kormányrendelet alkotmányellenességének utólagos vizsgálatára.

Kérem a Magyar Orvosi Kamarát, hogy az Alkotmánybíróság döntésének megszületéséig, az 1994. évi XXVIII. törvény 2. szakaszában megállapított jogkörében eljárva egyeztetéssel próbáljon segítséget nyújtani a térség háziorvosainak abban, hogy a hétvégi ügyeletre vonatkozó megállapodás az orvosok számára kedvezőbb feltételekkel jöhessen létre.

Budapest, 1998. január 22.

Gönczöl Katalin

Jogszabályi háttér:

1992. évi XXII. törvény Munka Törvénykönyvéről

A rendkívüli munkavégzés
126. § (1) A munkáltató a munkavállalót kivételes esetben rendkívüli munkaidőben történő munkavégzésre kötelezheti.
(2) Rendkívüli munkaidőben történő munkavégzésnek minősül a túlmunkavégzés, a pihenőnapon vagy munkaszüneti napon történő munkavégzés, illetőleg meghatározott helyen és ideig történő készenlét.
(3) Kollektív szerződés rendelkezése vagy a munkavállaló kérése esetén a rendkívüli munkaidőben történő munkavégzést írásban kell elrendelni.
127. § (1) Túlmunka a munkavállaló rendes napi munkaidejét meghaladó munka. Ha a munkaidő előzetesen munkanapokra nincs beosztva, a munkaidőkereten felül végzett munka a túlmunka. E rendelkezéstől érvényesen nem lehet eltérni.
(2) Az elrendelés szempontjából a túlmunkával esik egy tekintet alá a pihenő vagy munkaszüneti napon végzett munka. Ha a munkavállalót a heti pihenőnapján munkára igénybe vették, helyette elsősorban másik pihenőnapot (pihenőidőt) kell adni a munkavégzést követő hónap végéig.
(3) Nem túlmunka, ha a munkavállaló az engedélyezett távollét idejét a munkáltatóval történt megállapodás alapján ledolgozza.
128. § (1) A túlmunka (készenlét) elrendelése nem veszélyeztetheti a munkavállaló testi épségét, egészségét, illetőleg nem jelenthet személyi, családi és egyéb körülményeire tekintettel aránytalan terhet.
(2) A nő terhessége megállapításától a gyermeke egyéves koráig, továbbá a fiatalkorú, valamint az egészségre ártalmas (veszélyes) munkakörben foglalkoztatott munkavállaló túlmunkára (készenlétre) nem vehető igénybe; ettől érvényesen eltérni nem lehet.
(3) A gyermekét egyedül nevelő munkavállaló – gyermeke négyéves koráig – csak beleegyezésével vehető igénybe túlmunkára (készenlétre).
129. § (1) Az elrendelhető túlmunka felső határa négy egymást követő napon összesen nyolc óra; ettől érvényesen eltérni nem lehet. Az elrendelhető túlmunka felső határa naptári évenként száznegyvennégy, kollektív szerződés eltérő rendelkezése esetén legfeljebb kétszáz, több munkáltatóra kiterjedő hatályú kollektív szerződés eltérő rendelkezése esetén legfeljebb háromszáz óra.
(2) Az (1) bekezdésben a napi túlmunkára meghatározott korlátozás nem vonatkozik a heti pihenőnapon (pihenőidőben) és a munkaszüneti napon végzett munkára.
(3) Nem esik korlátozás alá – a 128. § (2) bekezdésében foglalt esetet kivéve – a túlmunka (készenlét), ha arra baleset, elemi csapás vagy súlyos kár megelőzése, illetőleg elhárítása érdekében kerül sor.
147. § (1) Túlmunkáért a munkavállalót a rendes munkabérén felül – esetenkénti elszámolás alapján vagy átalányként – ötvenszázalékos bérpótlék is megilleti.
(2) Ha munkaviszonyra vonatkozó szabály vagy a felek megállapodása szerint a munkavállaló a túlmunka ellenértékeként a rendes munkabérén felül bérpótlék helyett szabadidőre jogosult, ez nem lehet kevesebb a végzett túlmunka időtartamánál. A szabadidőt a munkavégzést követő hónap végéig kell kiadni.
(3) Kollektív szerződés előírhatja, hogy nem jár túlmunka-ellenérték annak, aki – munkaviszonyra vonatkozó szabály vagy a felek megállapodása értelmében – a munkaideje beosztását, illetve felhasználását maga határozza meg.
148. § (1) A heti pihenőnapon munkavégzésre kötelezett munkavállaló a végzett munkáért járó munkabérén felül legalább ötvenszázalékos bérpótlékra jogosult, ha a 127. § (2) bekezdésének megfelelően másik pihenőnapot, pihenőidőt kap. Ennek hiányában legalább százszázalékos bérpótlék jár. A 117. § (4) bekezdésében meghatározott munkavállalók tekintetében kollektív szerződés eltérő szabályokat állapíthat meg.
(2) A munkaszüneti napon munkavégzésre kötelezett munkavállalót az aznapi munkájáért járó munkabérén felül távolléti díj is megilleti.
149. § (1) Készenlét esetén a személyi alapbér huszonöt százalékának megfelelő munkabér jár. A munkáltató által meghatározott helyen eltöltött készenlét esetén a munkavállalót ennél magasabb összegű díjazás illeti meg.
(2) Ha a készenlétet teljesítő munkavállalót munkára igénybe veszik, erre az időre a túlmunkára vonatkozó szabályok szerint jár ellenérték, kivéve, ha a munkavállaló a készenléti díjat és a túlmunka díjazását egyaránt magában foglaló díjban részesül.
a) a 107. § a) pontjában meghatározott távollét miatt kiesett munkaidőre;

1992. évi XXXIII. törvény a közalkalmazottak jogállásáról

A munkaidő és pihenőidő
55/A. § Az elrendelhető túlmunka felső határa két egymást követő napon összesen négy óra; ettől érvényesen eltérni nem lehet. Az elrendelhető túlmunka felső határa naptári évenként száznegyvennégy, kollektív szerződés eltérő rendelkezése esetén kétszáz óra.
59. § (1) A közalkalmazotti jogviszony tekintetében a Munka Törvénykönyvének a munkaidőről és a pihenőidőről szóló rendelkezései közül (Harmadik Rész, VI. fejezet) a 117. § (2) bekezdésének a) pontja és (4) bekezdése, a 120. § (1)–(2) bekezdése, a 129. § (1) bekezdése, a 131. §, valamint a 132. § (4)–(6) bekezdése nem alkalmazható.
(2) A Munka Törvénykönyvének
a) a 123. § (3) bekezdésében foglaltakról a miniszter rendelkezhet,
b) a 128. §-ában foglaltakon túl a miniszter szabályozhatja a készenlét (ügyelet) elrendelésének feltételeit.

6/1992. (III. 31.) NM rendelet a háziorvosi és házi gyermekorvosi szolgálatról

4.§ (2) A háziorvos feladatkörébe tartozik továbbá:
d) az önkormányzattal kötött szerződésben rögzítettek szerint az ügyeleti szolgálatban való részvétel;
9. § (1) A háziorvosi feladatok sürgősségi ellátására ügyeleti szolgálatok az alábbi  formában szervezhetők:
a) készenléti szolgálat,
b) összevont hétvégi ügyeleti szolgálat,
c) központi ügyeleti szolgálat,
d) sürgősségi orvosi szolgálat.
(2) Az ügyeleti szolgálatok rendjét a rendelőben kifüggesztett tájékoztatón kell közölni a lakossággal.
(3) A készenléti szolgálat a háziorvosok munkaidején kívül, munkanapokon történő sürgős orvosi ténykedések elvégzésére szervezett szolgálat, amely lakásra telepítve is ellátható.
(4) Az összevont hétvégi ügyeleti szolgálat a készenléti szolgálatban résztvevő háziorvosok munkanapján kívül történő sürgős orvosi ténykedések elvégzésére  szervezett szolgálat, amelyet az adott készenléti szolgálatban résztvevő háziorvosok a kijelölt orvosi rendelőre telepítve látnak el.
(5) A központi ügyeleti szolgálatot az alábbiakban meghatározott feltételek megléte esetén lehet szervezni azon háziorvosi ellátási területekre, amelyekben nem működik a (6) bekezdésben meghatározott sürgősségi orvosi szolgálat. A központi ügyeleti szolgálat szervezésének feltételei:
a) a szükséges személyzet (orvos, ápolónő, gépjárművezető) megléte,
b) egy vagy több gépkocsi biztosítása, a szolgálatot teljesítő orvosok számától és az ellátandó területtől függően,
c) olyan távközlési lehetőség, amely biztosítja a lakosságnak a szolgálat lehető leggyorsabb elérését,
d) olyan központi fekvésű telephely, amely lehetővé teszi a szolgálatot ellátók  számára az ellátási terület akadálytalan megközelítését,
e) a sürgősségi betegellátáshoz szükséges felszerelés és berendezés.
(6) Sürgősségi orvosi szolgálatot városokban, illetve mentőállomással rendelkező községekben lehet szervezni, ha a rendelőintézetben, a mentőállomáson vagy a háziorvosi központban a nappali, illetve a 24 órás, teljes körű sürgősségi orvosi ellátás feltételei megvannak.
(7) Az összevont hétvégi, a központi ügyeleti és a sürgősségi orvosi szolgálatot elláthatják részmunkaidős, vagy főfoglalkozású orvosok, vagy a szerződésüknek megfelelően a terület háziorvosai, valamint háziorvosi magángyakorlatot folytató orvos, illetve háziorvosi szolgáltatás nyújtására jogosult egészségügyi vállalkozás.
(8) Az ügyeleti, készenléti szolgálatot teljesítő orvos
a) orvosi ellátásban részesíti
aa) a rendelőben megjelent járóbeteget, sérültet,
ab) hívásra lakáson, szálláson a fekvőbeteget, sérültet,
ac) heti pihenőnapon és munkaszüneti napokon a folyamatos gyógykezelésre szoruló beteget;
b) gondoskodik
ba) a kórházi, szakorvosi ellátásra szoruló beteg kórházi beutalásáról, szakorvosi vizsgálatra, gyógykezelésre utalásáról,
bb) szükség esetén a betegnek az illetékes intézetbe történő szállításáról,
bc) arról, hogy a beteg kezelőorvosa megfelelő tájékoztatást kapjon a nyújtott ellátásról;
c) szükség szerint igazolja a beteg keresőképtelenségét;
d) hatósági megkeresésre vagy a sérült kérelmére orvosi látleletet készít és azt kiadja a hatóság részére, illetőleg a külön jogszabályban foglalt térítési díj megfizetését követően a sérültnek; e) hatósági megkeresésre a betegnél (sérültnél) általános orvosi vizsgálatot végez, a szükséges véralkoholvizsgálathoz vért vesz;
f) rendkívüli esetben (tömeges sérülés, mérgezés, elemi csapás stb.) a mentést megszervezi és mindaddig irányítja, amíg a mentőszolgálat orvosa a helyszínen a mentés irányítását át nem veszi;
g) ellátja a halottakkal kapcsolatos rendelkezésekben előírt feladatokat.
(9) Az ügyeleti, készenléti szolgálatra beosztott orvos, akadályoztatása esetén, az ügyelet megkezdése időpontjáig kérheti más orvos kijelölését, illetve rendkívüli  helyzetben jelentési kötelezettség mellett, maga is gondoskodhat helyettesítéséről

1987. évi XI. törvény a jogalkotásról

1. § (1) A jogalkotó szervek a következő jogszabályokat alkotják:
a) az Országgyűlés törvényt,
c) a Kormány rendeletet,
d) a miniszterelnök és Kormány tagja (a továbbiakban együtt: miniszter) rendeletet,
e) az országos hatáskörű szerv vezetésével megbízott államtitkár (a továbbiakban: államtitkár) rendelkezést,
f) az önkormányzat rendeletet.
(2) E rangsornak megfelelően az alacsonyabb szintű jogszabály nem lehet ellentétes a magasabb szintű jogszabállyal.

113/1992. (VII. 14.) Korm. rendelet a közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992. évi XXXIII. törvény szociális, egészségügyi, család-, gyermek- és ifjúságvédelmi ágazatban történő végrehajtásáról

A törvény 59. §-ának (2) bekezdéséhez
11. § Az egészségügyi intézmények gyógyító és azzal összefüggő feladatainak folyamatos ellátása érdekében ügyeleti, készenléti szolgálatot kell szervezni, amelynek ellátására – jogszabályban meghatározott korlátozás figyelembevétele mellett – minden, e rendelet hatálya alá tartozó közalkalmazott kötelezhető.
12. § (1) Ügyeletnek minősül, ha a közalkalmazott rendkívüli munkaidőben – a feladatok folyamatos ellátása érdekében – ügyeleti díj ellenében, a munkavégzés helyszínén rendelkezésre áll, elvégzi az ügyeleti és munkaköri feladatait.
(2) Azokban az intézményekben, szolgálatoknál vagy munkakörökben, ahol további műszak szervezése nem szükséges vagy nem lehetséges, de a munkakört betöltő közalkalmazott állandó jelenléte az előre nem tervezhető feladatok ellátásához indokolt, ügyeletet kell szervezni.
13. § (1) Egy ügyeleti szolgálat legfeljebb a munkaidő befejezésétől a következő munkaidő kezdetéig tart, de – a (2) bekezdésben meghatározottak kivételével – nem haladhatja meg a 18 órát.
(2) Rendkívüli esetekben, valamint a heti pihenőnapon vagy munkaszüneti napon ellátott ügyelet időtartama legfeljebb 24 óra lehet.
(3) Az ügyeleti szolgálat után – a (3)–(4) bekezdésben foglaltak kivételével – nem jár pihenőidő.
(4) A 18 órát elérő ügyeletet közvetlenül követő munkaidőből 4 óra pihenőidőt
a) a 15. § (1) bekezdése c) pontjában szabályozott esetekben kell;
b) a 15. § (1) a)–b) pontjában szabályozott esetekben lehet
biztosítani.
(5) Abban az esetben, ha az ügyeleti szolgálat és az azt megszakítás nélkül követő munkanap és újabb ügyelet együttesen a 24 órát meghaladja, az ügyeletet követően legalább 8 óra pihenőidőt kell biztosítani.
14. § Az ügyeleti és készenléti szolgálatra történő beosztást a tárgyhónapot megelőző hónap 20. napjáig írásban el kell készíteni és azt az érintett közalkalmazottal közölni kell. Rendkívüli esetben az előzetes beosztástól el lehet térni. Havonta – ha a rendkívüli körülmények miatt a folyamatos betegellátás biztosítása mást nem követel – a közalkalmazott 6 ügyelet ellátására kötelezhető.
15. § (1) Az ügyeleti szolgálatot jellegétől függően, az ügyelet alatti munkavégzésre tekintettel, az alábbiak szerint kell osztályozni:
a) csendes ügyelet,
b) ügyelet,
c) minősített ügyelet.
(2) Csendes ügyeletnek minősül minden olyan ügyelet, amely nem tartozik a (3), illetve (4) bekezdés szerint szabályozott esetekhez.
(3) Ügyeletnek minősül:
a) az általános és traumatológiai sebészeti osztályon;
b) az intenzív osztályon;
c) a kora- és újszülött osztályon;
d) a toxikológiai osztályon;
e) a művese osztályon;
f) a szülészeti, nőgyógyászati osztályon és
g) minden felvételes osztályon, továbbá
h) minden olyan osztályon, ahol a fenti jellegű feladatok ellátását kapcsoltan végzik, valamint
i) az alapellátásban
teljesített ügyelet.
(4) Minősített ügyeletnek kell tekinteni:
a) az anaesthesiológiai ügyeletet, továbbá
b) a traumatológiai osztályon felvételes napon;
c) a speciális sebészeti osztályokon;
d) alkoholosan intoxikált betegek ellátására kijelölt osztályon;
e) központi felvételes osztályon, valamint
f) a központi intenzív osztályon
teljesített ügyeletet.
(5) Kollektív szerződésben a (3) bekezdésben felsorolt ügyeleti szolgálatok minősített ügyeletként is meghatározhatóak.
(6) Az ügyeleti szolgálatért járó óránkénti ügyeleti díj mértéke az (1) bekezdésben foglalt minősítés szerint
a) csendes ügyeletben
aa) hétköznap: az illetmény 1 órára eső összegének 45%-a,
ab) heti pihenőnapon, munkaszüneti napon: az illetmény 1 órára eső összegének 50%-a;
b) ügyeletben
ba) hétköznap: az illetmény 1 órára eső összegének 60%-a,
bb) heti pihenőnapon, munkaszüneti napon: az illetmény 1 órára eső összegének 70%-a;
c) minősített ügyeletben
ca) hétköznap: az illetmény 1 órára eső összegének 100%-a,
cb) heti pihenőnapon, munkaszüneti napon: az illetmény 1 órára eső összegének 110%-a.
Az a)–c) pontokban meghatározott mértéknél a kollektív szerződés magasabb ügyeleti díjat is megállapíthat.
(7) Ügyeleti díjra a vezető beosztású közalkalmazott is jogosult.
16. § (1) Készenlétnek minősül, ha a közalkalmazott rendkívüli munkaidőben a feladatok folyamatos ellátása érdekében, külön díjazásért a munkavégzésre készen áll, és értesítés esetén rövid időn belül feladatai ellátása érdekében a munkavégzés helyén megjelenik.
(2) Azokban az intézményekben és szolgálatoknál vagy munkakörökben, ahol további műszak vagy ügyeleti szolgálat nem szükséges, az esetlegesen jelentkező feladat azonban szükségessé teheti a közalkalmazott behívását, készenlétet kell szervezni.
(3) A közalkalmazottat a készenlétet követően pihenőidő nem illeti meg.
(4) Ha a készenlét időtartama alatt a közalkalmazottat a munkáltatója munkára igénybeveszi (riasztja), ettől az időponttól számítva a készenlét alatti munkavégzés teljes időtartamára, a túlmunka díjazásra vonatkozó rendelkezések szerint jár ellenérték.
17. § Ha a készenléti idő alatt teljesített munka és az azt követő, de a készenlétet megszakítás nélkül követő munkanap és ügyelet összességében meghaladja a 24 órát, a közalkalmazott részére pihenőidőt kell biztosítani, melynek tartama 8 óránál kevesebb nem lehet.
– az anaesthesiológiai és intenzív terápiás osztályon dolgozó orvos, szakasszisztens, ápoló,