OBH 2299/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Almási Eszter 

Az eljárás megindulása:

Sz. Jné 1996. február 25-én fordult az  állampolgári jogok országgyűlési biztosához panaszával, melyben kifogásolta unokája, M. A. tragikus halálával kapcsolatos rendőrségi eljárás elhúzódását, illetve későbbi leveleiben az ügyben folytatott nyomozás megszüntetését. Ezen túlmenően panaszában azt is sérelmezte, hogy a mentők későn értek a helyszínre. 
 
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16.§ (1) bekezdése alapján az Alkotmányban deklarált jogállamiság elvén nyugvó jogbiztonság és az élethez emberi méltósághoz való jog érintettsége miatt az ügyben vizsgálatot indítottam.

A megállapított tényállás:

1.
Hivatalom először a Budaörsi Rendőrkapitányságot kereste meg tájékoztatást kérve a "vonatdobálás" ügyében tett intézkedésekről, azonban akkor az anyagot már továbbították a XI. kerületi Rendőrkapitánysághoz. 1996. augusztus 29-én kelt levelünk sajnos nem jutott el a XI. kerületi Rendőrkapitánysághoz, telefonon adott felvilágosításuk szerint az ügyben a Budapesti Rendőr-főkapitányság Bűnüldözési Főosztály Életvédelmi és Rablási Osztálya rendelt el nyomozást gondatlanságból elkövetett emberölés vétségének alapos gyanúja miatt. 

A Budapesti Rendőr-főkapitányság megkeresésünkre küldött tájékoztatásához mellékelt összefoglaló jelentésből megállapítható, hogy a rendőrség széleskörű, minden körülményre kiterjedő nyomozást végzett 1995. augusztus 11. és 1996. március 25. közötti időszakban. Az eljárásban igazságügyi vasúti, igazságügyi fizikus és orvos szakértő igénybevételével sem sikerült a bűncselekmény pontos helyszínét illetve eszközét megállapítani.

Az elkövetés helyeként behatárolt két négyzetkilométernyi területen nagy erőkkel folyt a tanuk felkutatása, illetve az adatgyűjtés, a környéken fokozott gyakorisággal végeztek ellenőrzéseket. A MÁV Rt. Vasútbiztonsági Osztályának  bevonásával akciókat hajtottak végre a két vasúti vonal területén. A lakosság segítségét kérték az MTI-nek kiadott közleményekben, sajnos ez sem segített a tettes vagy tettesek kilétének megállapításában. A BRFK: Technikai Osztály beosztottainak közreműködésével a MÁV Rt. Vasútbiztonsági Osztály dolgozóival közösen a két vonalon közlekedő szerelvények mozdonyain utazva, video felvételeket készítettek a pályatest mellet észlelhető mozgásról, személyekről illetve eseményekről. A MÁV Rt. által rendelkezésre bocsátott, az említett szakaszon történt rendkívüli eseményeket rögzítő jegyzőkönyvek alapján több vasúti dolgozót meghallgattak, az eseményeket kivizsgálták, de a bűncselekménnyel összefüggésbe hozható személyeket illetve eseményeket felderíteni nem sikerült.

Erre tekintettel a nyomozás megszüntetését rendelte el határozatában a Budapesti Rendőr-főkapitányság Bűnüldözési Főosztály Életvédelmi és Rablási Osztálya. A határozat ellen M. A. ( az elhunyt édesapja ) panaszt jelentett be, melyet a Budapesti XI-XXII. kerületi Ügyészség mint alaptalant elutasított. Megállapította, hogy a nyomozás megszüntetése törvényes intézkedés volt, mivel a nyomozóhatóság a tettes, vagy tettesek kilétének megállapítása érdekében kimerítette felderítési lehetőségeit, amelyek azonban nem jártak eredménnyel.

A panaszos beadványt terjesztett elő M. A. ügyében az országos rendőrfőkapitány úrnak, továbbá a Budapesti Rendőr-Főkapitányság Bűnüldözési Főosztály Életvédelmi és Rablási Osztály vezetőjének. A levelekre minden esetben válaszoltak és tájékoztatást adtak a vizsgálatokról.

2.
Az Országos Mentőszolgálat főigazgatója megkeresésemre vizsgálatot folytatott M. A. 1995. augusztus 11-én történt mentőellátásával kapcsolatban. Az akkori mentőokmányok beszerzése és a többi vonatkozó okirat alapján a következő megállapításokra jutott.

"Az Országos Mentőszolgálat Központi Mentőállomására (Bp. V. Markó u. 22.) 1995. augusztus 11-én 17 óra 15 perckor érkezett bejelentés a Budaörsi Vasútállomásról. A következő percben a szolgálatvezető URH rádión riasztotta az Európa Mentőszolgálat 910-es mentőegységét. A feladatnak az OMSZ-tól az Európa Mentőszolgálathoz történő átadására az 1995. január 16-án megkötött együttműködési megállapodás alapján került sor." 

Az Európa Mentőszolgálat aznapi betegellátást tartalmazó menetlevelei és az azokhoz kapcsolódó dokumentumok alapján a mentőegység a feladatot 17 óra 16 perckor kapta meg miközben előző feladatuk ellátásának helyszínéről az állomáshelyük felé tartottak. A riasztástól megkülönböztető jelzéseiket használva közlekedtek.

Az Országos Mentőszolgálat főigazgatója az általa végzett vizsgálat keretében saját munkatársai által megtett hasonló utat vette alapul és a menet adataihoz hasonlította az Európa Mentőszolgálat menetleveleiben rögzített időpontokat és kilométeróra állásokat. A belső vizsgálat megállapítása szerint vélelmezhető, hogy az Európa Mentőszolgálat egysége által kiállított dokumentumokban szereplő időadatok nem felelnek meg a korabeli tényeknek, valamint az is, hogy az Országos Mentőszolgálat autója rövidebb idő alatt a helyszínre érkezett volna.

Jogszabályi háttér:

1.
Magyar Köztárság Alkotmánya:
	2.§ (1) A Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam

1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról:
	131. § (1) A nyomozás során a valóságnak megfelelő tényállás felderítése érdekében
	haladéktalanul meg kell tenni minden törvényes és célszerű intézkedést.
	(3) A nyomozást az elrendelésétől számított két hónapon belül be kell fejezni. Ha az
	ügy bonyolultsága vagy elháríthatatlan akadály indokolja, a nyomozás határidejét a
	helyi ügyészség vezetője két hónappal, a megyei főügyész további két hónappal
	meghosszabbíthatja; hat hónapon túl a legfőbb ügyész jogosult a nyomozás
	határidejének meghosszabbítására. Ha az ügyész nyomoz, a nyomozás határidejét
	az ügyészség vezetője két hónappal, a felettes ügyész további két hónappal
	hosszabbíthatja meg.
	139. § (1) A nyomozást határozattal meg kell szüntetni, ha
	b) a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése, az
	elkövető kiléte, illetőleg az, hogy a bűncselekményt a gyanúsított követte el, és az
	eljárás folytatásától sem várható eredmény 

2.
Magyar Köztársaság Alkotmánya:
	„54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az
	élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen
	megfosztani.

55/1996. (XII. 27.) NM rendelet az Országos Mentőszolgálatról
	1. § (1) A mentésügy állami országos intézménye a Népjóléti Minisztérium közvetlen
	felügyelete alatt álló Országos Mentőszolgálat (a továbbiakban: OMSZ). Az OMSZ
	vezetője a főigazgató.
	(2) Az OMSZ működése az ország egész területére kiterjed. Az OMSZ egyes
	feladatait az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat külön jogszabály
	szerint illetékes intézete által kiadott engedélye alapján betegszállítást végző
	szervezetekkel szerződés alapján együttműködve is elláthatja.

A vizsgálat megállapításai: 

1.
A bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5.§ (1) bekezdése a nyomozó hatóságok, illetve az ügyészség, vádemelés esetén pedig a bíróság hatáskörébe utalja, minthogy a tényállás tisztázását az eljáró hatóságok feladatává teszi. Ennek megfelelően az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a nyomozás során felmerült bizonyítékokat, csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot.

 A jogállamiság egyik tartalmi eleme  a jogbiztonság. A jogbiztonság megköveteli a normák egyértelműségét, és az egyes jogintézmények kiszámíthatóságát. Ezért alapvetők a jogbiztonság szempontjából az eljárási garanciák. A jogintézmények csak akkor működhetnek alkotmányosan, ha az intézmények az eljárási normákat betartják. Az eljárás elhúzódása esetén tehát felmerült a jogbiztonság érintettsége.

A nyomozás két hónapon belüli befejezésének kötelezettsége alól a büntetőeljárásról szóló törvény kivételt enged, amikor azt az ügy bonyolultsága vagy elháríthatatlan akadály indokolja. 

A rendelkezésemre álló iratok alapján megállapítható, hogy panaszolt eljárás során a nyomozás hosszabb időtartamát az indokolta, hogy minden lehetséges intézkedésre sor kerülhessen az elkövető kilétének felkutatása érdekében. A Budapesti Rendőr-Főkapitányság Hivatalvezetőjének megkeresésemre küldött válasza alapján megállapítottam, hogy a rendőrség már beavatkozásom előtt kiemelten kezelte az ügyet, a rendelkezésre álló adatokat ellenőrizte, illetve megkísérelt további adatokat gyűjteni. 

A nyomozás megszüntetésére törvényi indok alapján került sor. Ennek valószínűségét az országgyűlési biztos nem vizsgálhatja. Az ügyben nem merült fel a mérlegelési jogkörrel kapcsolatos mulasztás.

A rendelkezésre álló iratok alapján megállapítottam, hogy a panaszos beadványaira a címzett rendőri szervek vezetői minden esetben válaszoltak és válaszaikban tájékoztatást adtak a vizsgálatokról.

A vizsgálat alapján megállapítom, hogy az ügyben a rendőrség - eljárása eredménytelensége ellenére - sem intézkedéseivel, sem intézkedései elmulasztásával nem okozott alkotmányos visszásságot, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény nem teszi lehetővé az országgyűlési biztos további eljárását.

2.
Magyar Köztársaság Alkotmánya kiemelt helyen deklarálja az élethez és emberi méltósághoz való jogot. Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az élethez és emberi méltósághoz való jog az egyéb alapjogok forrásául és feltételéül szolgáló, veleszületett, sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapjog, amelynek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége.

Az állam tehát nem csupán az élet passzív védelmezője, hanem aktívan is köteles hozzájárulni az emberi élet védelméhez, amihez az életveszélyben nyújtott segítségről való gondoskodás is hozzátartozik. 

A konkrét esetben az Országos Mentőszolgálattal kötött együttműködési szerződés alapján szolgáltatást végző Európa Mentőszolgálat egysége később ért a segélykérés helyszínére mint ahogyan az elvárható lett volna. A kiállított dokumentumokban szereplő időadatok nem felelnek meg a korabeli tényeknek.

A mentők mulasztása M. A. esetében a tragédia bekövetkezésével nem áll közvetlen vagy akár közvetett ok-okozati kapcsolatban. A mozgó vonatba bedobott tárgy sajnos a kisfiú fejét találta el. M. A. fejsérülése súlyos károsodást okozott. A mentői segítségnyújtás nem tudta és valószínű, hogy tíz perccel korábbi kiérkezés esetén sem tudta volna megmenteni a kisfiú életét.   

Megállapítom, hogy a mentési szolgáltatás indokolatlan késése sürgős esetekben a sérült, illetve a beteg halálához vezethet, így az közvetlenül veszélyezteti az Alkotmány 54. § (1) bekezdésében deklarált élethez és emberi méltósághoz való alapvető jogot, ezáltal alkotmányos visszásságot okoz.

Ajánlás:

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21.§ (1) bekezdése alapján az Országos Mentőszolgálat főigazgatójának a következő ajánlást teszem.

Kérem, hogy az Országos Mentőszolgálat és az Európa Mentőszolgálat között fennálló hatályos együttműködési szerződés felülvizsgálatánál foglalják a szövegbe azokat a garanciákat amelyek az állandó ellenőrzést és a dokumentumok hiteles rögzítését biztosítják.

Budapest, 1997. július 29.

Gönczöl Katalin