OBH 1940/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Katona Anikó
A vizsgálat megindítása:

Panaszos két beadvánnyal fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához. A beadvány első felében arról tájékoztatta a panaszos a Hivatalt, hogy 1996. januárjában az illetékes Távközlési Centrum a panaszos két új telefonvonal iránti igényét a Közép-Dunántúli Természetvédelmi Igazgatóság /továbbiakban KDTI/ rendeletére hivatkozva elutasította. A - még senki által nem látott - rendelet tiltja a Tihanyi félszigeten a légkábelek elhelyezését. A fent említett rendeletet a KDTI nem adta ki a panaszos kérésére. Tihanyban több mint 70 telefonigényt tartanak vissza hónapok óta az említett jogszabály miatt,  s mintegy 200-240 telefonigénylő már az előzőleg megkötött szerződés alapján megkezdte a részletek befizetését.

A KDTI csak a földkábelek elhelyezését engedi a félszigeten, ennek költsége azonban a légkábelekének kétszerese. Az esetleges szerződésmódosítás így a szerződés megszegését eredményezi - a panaszos szerint - az állampolgárok és az önkormányzat terhére.

A beadvány második része szerint panaszos 1996. március elején az Amerikai Egyesült Államokból 1 db magyar nyelvű könyvet kapott postai úton. Meglepetésére 100.- Ft "vámközvetítési díjat" kellett fizetnie. Panaszos tudomása szerint nyomtatványra és könyvre Magyarországon nincsen vám.

A beadvány írója sérelmezi az 1992. évi XLV. törvény 22. § (1) bekezdését, mely szerint a Posta és a Vámhivatal továbbra is jogot formál a "Vámhatóság részére bemutatásra". A vizsgálatot és ennek díját sértőnek illetve jogellenes többletadónak érzi. Az idézett törvény 22. § (1) és (2) bekezdéseit panaszos szerint nem tartják be a hatóságok.

Kapcsolódó jogszabályok:

- 1995. évi LIII. törvény a környezet védelmének általános szabályairól
- 1/1990. (XI. 13.) KTM rendelet a Környezetvédelmi Főfelügyelőségről és a környezetvédelmi felügyelőségekről
- 1996. évi LIII. törvény a természet védelméről
- 8/1982. (III. 15.) MT rendelet a természetvédelemről szóló 1982. évi 4. törvényerejű rendelet végrehajtásáról /hatályon kívül/
- 39/1976. (XI. 10.) PM-KKM rendelet /hatályon kívül/
- 1992. évi XLV. törvény a postáról
- 1995. évi C. törvény a vámjogról, a vámeljárásról, valamint a vámigazgatásról, egységes szerkezetben a végrehajtásáról szóló 45/1996. (III. 25.) Korm. rendelettel

A vizsgálat megállapításai:

1. A panaszos beadványából, a KDTI igazgatójától és a Tapolcai Távközlési Centrumtól kapott tájékoztatás alapján a következőket állapítottam meg.
A KDTI I. fokú környezetvédelmi hatóság, mely többek között szakhatósági jogkört is gyakorol.
Az 1996. évi LIII. törvény 7. § (2) a., és 35. § (1) a, pontja konkrét feladatot ró az Igazgatóságra a nyomvonalas létesítmények tájba illesztésével kapcsolatban. A hivatkozott jogszabály előírása értelmében védett területen nyomvonalas létesítmény kizárólag a hatóság beleegyezésével létesíthető.

A Matáv Rt Soproni Igazgatósága Tihany község helyi hálózatának bővítését határozta el az egyre növekvő igények miatt.
1994. augusztus 4-én a helyi önkormányzat, a KDTI, a Veszprém Megyei Távközlési Üzem és a Matáv Rt Soproni Igazgatóság Beruházási és Építési Osztálya képviselőinek részvételével - a hálózatbővítés kivitelezésével kapcsolatos tervindító tárgyalás, majd ugyanezen év szeptemberében illetve novemberében tervegyeztetés történt.
1995. február 8-án az Igazgatóság kiadta a 109/1995. számú szakhatósági hozzájárulást, aminek értelmében külterületen földkábeles kiépítést ír elő, míg belterületen meghatározott esetben / az ún. átkötéseknél/ is földkábel kiépítését írja elő.
Fentiekből kitűnően az Igazgatóság a hálózatbővítéshez a szakhatósági állásfoglalásban tett kikötésekkel hozzájárult.
A véleményben foglalt előírások a táj védelmét célozzák, hiszen az egyedülálló faluképet nem volna célszerű sűrű kábelhálózattal tovább rontani.
Az Igazgatóság mindezek mellett - hatáskör hiányában - nem hozhatott és nem is hozott rendeletet, e kérdésben szakhatósági állásfoglalást terjesztett elő, amelyben a táj védelmével kapcsolatos megkötéseket határozott meg, de nem zárta ki a hálózat bővítését. Más kérdés, hogy a terület természeti adottságai miatt a hálózat kiépítése nehezebb és időigényesebb.

Ha a Matáv meghatározott összeg kikötése mellett már korábban szerződést kötött a telefonigénylőkkel - a szakhatósági állásfoglalás beszerzése nélkül - akkor ő követ el szerződésszegést, mely miatt az előfizetők kártérítési igénnyel fordulhatnak a helyi bírósághoz.
Amennyiben pedig a lakosság a KDTI részéről a feladatához méltatlan intézkedést vagy "hallgatást" észlel, annak eljárása ellen a Környezetvédelmi Főfelügyelőséghez fordulhat. Leszögezem azonban, hogy ebben az esetben - a rendelkezésre álló adatok alapján - az Igazgatóság nem követett el szabálytalanságot.

2. Másik problémájában a panaszos értesülései pontosak abban a tekintetben, hogy bizonyos könyvek és nyomtatványok valóban vámmentesek. Ezt a 39/1976. (XI. 10.) PM-KKM együttes rendelet 31. § (3) bek. h., pontja a következőképpen szabályozza: "Vámmentes az ellenszolgáltatás nélkül érkező könyv, folyóirat, zenemű, levél, okmány és ügyirat...stb." Ezen az új vámjogszabályok sem változtattak.
A korábbi rendelet azonban azt is kimondja, hogy vámfizetési kötelezettség a vámmal együtt kiszabásra kerülő adó, kamat, vámpótlék, vámkezelési díj és költségtérítés fizetési kötelezettségét is magában foglalja, a vámmentesség csupán a vám alóli mentességet jelenti.

Az új a vámjogról, a vámeljárásról, valamint a vámigazgatásról törvény 13. § (3) bekezdése azonban már úgy rendelkezik, hogy "A vámmentesség csak a vám, vámkezelési díj és statisztikai illeték megfizetése alóli mentességet jelenti." Ez a rendelkezés azonban 1996. április 1-től lépett hatályba. 

A külföldről érkezett postai küldeményeket szúrópróbaszerűen ellenőrzik. Leveleket viszonylag ritkán, nagyobb formátumú csomagokat gyakrabban nyitnak fel. Erre is legtöbbször bűncselekmény elkövetésének gyanúja, illetve annak ellenőrzése miatt kerül sor, hogy a küldemény valóban vámmentességet élvez-e.
Az ellenőrzést legalább egy vámtiszt és egy postai alkalmazott jelenlétében folytatják le. A küldemény felbontását tehát legalább két főből álló bizottság végzi. A vizsgálat megtörténtét és a szükséges intézkedéseket jegyzőkönyv rögzíti. Ha a bizottság nem működtethető, a felbontás a helyi önkormányzat képviselőjének jelenlétében történhet. A felbontás tényét a küldeményre rá kell vezetni és ha erre lehetőség van, a felbontásról, a felbontás okáról a feladót értesíteni kell. /A postáról szóló 1992. évi XLV. törvény 28. § (3), (4)/
Az eljárás díját - melyet vámközvetítési díjnak neveznek - rendelet határozta meg, tehát nem önkényesen kiszabott összeg volt, amely azonban tavaly április 1. óta vámmentes áruk esetén már megszűnt. Így az alkotmányos visszásságot éppen az új törvény oldotta fel. A 22. § (1) bekezdésben megjelölt meghatalmazott a posta meghatalmazottját jelenti, aki felbontáskor a jelenlévő bizottság tagja.

Bizonyos mértékű ellenőrzésre jogállamban is szükség van. Nem egyedi eset, hogy könyvben kábítószert csempésznek. Az óvintézkedések most is elengedhetetlenek. A borítékon egyébként szerepelt a figyelmeztetés - postai ellenőrzésre felbontható. Abban az esetben azonban, ha az ellenőrzött vámmentes áruban semmilyen szabálytalanságot nem találnak, a hatóság nem jogosult külön díjat felszámítani.

Fentiek alapján tehát megállapítható, hogy a PM-KKM együttes rendelet azon rendelkezése, mely vámmentes áruk esetén a vámkezelés díját a címzettre hárította, alkotmányos visszásságot okozott. Az időközben bekövetkezett jogszabályi változás azonban az alkotmányos visszásságot előidéző jogszabályt megszüntette, ezért az ügyben ajánlást nem tettem.

Budapest, 1997. szeptember

Dr. Polt Péter