OBH 1922/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Kollár Zsuzsanna

Az eljárás megindulása
Panaszos 1996. február 7-én  beadvánnyal fordult az Országgyűlési Biztosok Hivatalához a Budapest VII.kerületi gyámhatóság gondnokság alá helyezési ügyben illetve a IV.kerületi  anyakönyvvezető házasságkötés során tanúsított magatartását sérelmezve. Panaszos beadványában előadta, hogy e két hatóság eljárása következtében bérleti jogviszonyból fakadó jogai sérelmet szenvedtek.
	Az ügyben megkerestem a VII. kerületi jegyzőt tájékoztatás céljából, aki a kért adatokat rendelkezésre bocsátotta.

A megállapított tényállás
Panaszos és a vele egy lakásban élő személy egy  budapesti, Erzsébet körúti, önkormányzati tulajdonban lévő lakás társbérlői. 
	Panaszos beadványa szerint az Ő és a társbérlő közötti viszony már a társbérlő pszichiátriai gyógykezelésének kezdete előtt is rossz volt, a társbérlő egy alkalommal késsel rátámadt a panaszosra. Emiatt fordult panaszos a VII. kerületi Polgármesteri Hivatalhoz a társbérlet megszüntetését kérve. 1995. június 26-án kelt levelében a VII. kerületi Polgármesteri Hivatal Lakásügyi Irodája a panaszos beadványára válaszolva - arról tájékoztatta a panaszost, hogy a Lakástörvény rendelkezései szerint a panaszosnak mint társbérlőnek joga van a bíróságtól a másik társbérlő lakásbérleti jogviszonyának megszüntetését kérni, - többek között akkor - ha a társbérlő illetve a vele együtt lakó személy a lakásban lakó személyek nyugalmát zavarja vagy velük szemben az együttélés követelményeit durván sértő, botrányos magatartást tanúsít. Arról is tájékoztatták , hogy amíg  társbérlő bérleti jogviszonya fennáll az általa  bérelt lakrész nem adható bérbe a panaszosnak. 
	1995. október 26-án az Erzsébetvárosi Ingatlankarbantartó Vállalat mint bérbeadó a Lakástörvény 25. § (4) bekezdésére hivatkozva felmondta a társbérlővel fennálló bérleti jogviszonyát.
	1995. őszén - a panaszos beadványa szerint - társbérlője kórházba került pszichiátriai kezelésre. A VII. kerületi gyámhatóság a Pszichiátriai és Neurológiai Intézet kezdeményezésére a gondnok-rendelés érdekében eljárást indított.
	1996. januárjában panaszos társbérlője férjhez ment. A férj a Lakástörvény  rendelkezéseire hivatkozva  beköltözött a felesége által bérelt lakrészbe. Panaszos  előadta, hogy  Őt a férj állandó jelleggel zaklatja, félelemben tartja. Az Országgyűlési Biztoshoz  címzett beadványában a panaszos  a férj lakásba való bejelentkezésének érvénytelenítését, valamint a házasságkötésnél közreműködő anyakönyvvezető felelősségre vonását, illetve a házasság érvénytelenítését kérte. Előadta továbbá: véleménye szerint az, hogy Ő a bérleti jogviszonyból fakadó lakáshasználati jogát  nem tudja zavartalanul gyakorolni, a gyámhatóság gondnok-rendelés során folytatott késedelmes eljárásának következménye, mivel ha gyámhatóság időben kijelölte volna a társbérlő ideiglenes gondnokát, a házasságkötésre nem került volna sor, következésképpen a férj nem költözhetett volna be  a felesége által bérelt lakásba.

Az ügy jogszabályi háttere 
1.) A házasságról , a családról és a gyámságról szóló 1952. évi IV. tv. rendelkezései: Csjt. 11. § (1) Érvénytelen annak házassága, aki a házasság megkötésekor a teljes cselekvőképtelenség állapotában volt, jóllehet ilyen hatályú gondnokság alatt nem állott.
	 Csjt. 2. § (1) Házasság akkor jön létre, ha az együttesen jelenlevő házasulók az anyakönyvvezető előtt személyesen kijelentik, hogy egymással házasságot kötnek.
	Csjt. 9. § (1) Érvénytelen annak a házassága, aki a házasság megkötésekor cselekvőképességet kizáró gondnokság alatt állott.
	Csjt 11.§ (2) A gondnokság alá helyezett házasság érvényessé válik, ha azt a gondnokság alá helyezésének megszüntetése után a házasság fennállása alatt nem támadja meg.
	Csjt. 13. § (1) A házasságot csak akkor lehet érvénytelennek tekinteni, ha azt érvénytelenítési perben hozott bírósági ítélet érvénytelennek nyilvánította.
	Csjt. 14. § (1) Érvénytelenítési per indítására – az alábbi kivételekkel – bármelyik házastárs, továbbá az ügyész és az is jogosult, akinek a házasság érvénytelenné nyilvánításához jogi érdeke fűződik.
	Csjt. 15.§ (2) Teljes cselekvőképtelenség okából kizárólag az a házastárs indíthat érvénytelenítési pert, aki a házasságkötéskor teljesen cselekvőképtelen állapotban volt. A cselekvőképtelenség megszűnése után ezt a pert hat hónap alatt lehet megindítani attól a naptól számítva, amelyen a házastárs cselekvőképességét visszanyerte. Ha a házastárs cselekvőképességének visszanyerése előtt meghalt, a házastárs halálától számított hat hónap alatt a házasság érvénytelenítése iránt az ügyész indíthat pert.

2.)Az anyakönyvekről, a házasságkötési eljárásról és a névviselésről szóló 1982. évi 17. tvr. rendelkezései:
	Tvr.19. § (1) Házassági akadályt (Csjt. 7–12. §) bárki bejelenthet.
(2) Az anyakönyvvezető a házasságkötésnél való közreműködést megtagadja, ha:
a) a közreműködésre nem illetékes;
b) az eljárásból ki van zárva;
c) a házasságkötésnek törvényes akadálya van;
d) a házasulók a házasságkötés törvényes feltételeit nem igazolták;
e) a házasulók a házasságkötésükhöz a jogszabályban előírt felmentést, illetőleg engedélyt nem mutatták be;
f) a bíróság valamelyik házasulót, akár nem jogerős határozattal is cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezte, vagy a házasuló a házasságkötés időpontjában nyilvánvalóan cselekvőképtelen;
g) a család- és nővédelmi tanácsadásra kötelezett házasuló az erről szóló igazolást nem mutatta be;
h) a menyasszony a házasságkötés után viselni kívánt nevéről nem nyilatkozott;
i) a házasságkötésre előírt várakozási határidő még nem telt el, illetőleg a házasulók e határidő alól felmentést nem kaptak.

3.) A lakások és helyiségek bérletére, valamint az elidegenítésükre  vonatkozó egyes szabályokról szóló 1993. évi LXXVIII. tv. rendelkezései: 
	21. § (1) A bérlő a lakásba más személyt – a kiskorú gyermeke (az örökbefogadott, a mostoha-, és nevelt gyermeke), valamint a befogadott gyermekétől az együttlakás ideje alatt született unokája kivételével – a bérbeadó írásbeli hozzájárulásával fogadhat be.
(2) Önkormányzati lakásba a bérlő a bérbeadó írásbeli hozzájárulása nélkül is befogadhatja házastársát, gyermekét (örökbefogadott, mostoha-, és nevelt gyermekét), jogszerűen befogadott gyermekétől született unokáját, valamint szülőjét (örökbefogadó, mostoha- és nevelőszülőjét). 30. § (1) A bérlőtárs és a társbérlő a bíróságtól kérheti a lakásban lakó másik bérlőtárs, illetőleg a társbérlő lakásbérleti jogviszonyának megszüntetését, ha az, illetőleg a vele együttlakó személy
c) a lakásban lakó személyek nyugalmát zavarja vagy velük szemben az együttélés követelményeit durván sértő, botrányos magatartást tanúsít

A vizsgálat megállapításai 

	Panaszos bérleti jogviszonyban áll a VII. kerületi  Önkormányzattal. A bérleti jogviszony szerződéses jogviszony, melyben a feleket megillető jogokat illetve  az őket terhelő kötelezettségeket a kettőjük között létrejött szerződés , a Polgári törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény, valamint az 1993. évi LXXVIII. törvény határozza meg .
A vizsgálat elsődleges célja annak megállapítása volt, hogy van-e az ügyben olyan érintett alkotmányos jog amely valamely hatóság eljárása folytán sérelmet szenvedhetett volna.	
A vizsgálat során másodsorban azt kellett megállapítani, hogy van-e valamilyen összefüggés egyrészt a bérlet mint szerződéses jogviszony és a házasság mint családi jogi jogviszony, másrészt a bérleti jogviszony és a gondnokság alá helyezés iránti polgári peres eljárás  előzményének tekinthető államigazgatási eljárás között. Ezen kérdések megválaszolásának elsőbbsége abból fakad, hogy a fent említett logikai összefüggések hiányában nincs értelme  vizsgálni az ügyben érintett államigazgatási szervek  eljárását. Az államigazgatási szervek eljárása vizsgálatának hiányában pedig nem vonható le következtetés arra nézve , hogy vajon az említett szervek eljárásuk során betartották-e a rájuk vonatkozó jogszabályokat. Más szavakkal: Az ügyben másodsorban megválaszolandó kérdés az volt, hogy a panaszost ért esetleges jogsérelem okozati összefüggésben áll-e az ügyben érintett államigazgatási szervek eljárásával. 
	Az országgyűlési biztosok eljárására vonatkozó szabályok értelmében bármely fenti kérdésre adott nemleges válasz elegendő alapot szolgáltat a panasz elutasítására.
	A megállapított tényállás alapján egyértelmű, hogy panaszos sem a házasságkötéssel kapcsolatos eljárásban, sem a gondnokság alá helyezési eljárásban nem minősült ügyfélnek , azokban őt semmiféle - a jogszabályok által elismert - jogosultság nem illeti meg és semmiféle - jogszabály által meghatározott - kötelezettség nem terheli. Társbérlőjével rokoni kapcsolatban nem áll, szerződéses jogviszony nem fűzi hozzá. A házasságkötéssel kapcsolatos illetve a gondnokság alá helyezés iránt kezdeményezett eljáráshoz  tehát egyszerűen semmiféle olyan érdekeltség , jog illetve kötelezettség nem fűzi a panaszost, amely érdekeltség, jog vagy kötelezettség az Alkotmány valamely rendelkezése által védelemben részesülne. Mindezekre tekintettel megállapítom , hogy  az ügyben nem lelhető fel érintett alkotmányos jog.
	A tényállásból az is megállapítható, hogy a panaszost ért sérelmek kizárólag egy polgári jogi jogviszonynak minősülő bérleti jogviszonyból keletkeztek. A bérleti jogviszonyban a panaszost megillető, a sérelem kiküszöbölését szolgáló jogosultságra - nevezetesen a bírósághoz fordulás jogára - a VII. kerületi Polgármesteri Hivatal Lakásügyi Irodája fel is hívta  a panaszos figyelmét, ennek ellenére a panaszos ezzel a jogosultságával nem élt. Az érintett államigazgatási szervek eljárása és a panaszost ért, polgári jogi jogviszony kapcsán keletkezett sérelem között semmiféle jogi relevanciával bíró ok-okozati összefüggés nincs. Az érintett két eljárásnak a panaszosra is kiható szándékolt joghatásai a fent kifejtettekre tekintettel nem lehettek, nem szándékolt ( véletlenszerű ) kihatásokért pedig - mint amilyen egy az ügyben részt nem vevő társbérlőre gyakorolt hatás - az államigazgatási szervek felelősségre nem vonhatók. 
	A fent kifejtettekre tekintettel a panaszt mint nyilvánvalóan alaptalant elutasítom.

Budapest, 1998. október 3.

Dr. Polt Péter