OBH 1636/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Zsiga Jánosné

Az eljárás megindulása

A jelenleg a Budapesti Fegyház és Börtönben jogerős szabadságvesztés büntetését töltő M. T. elitélt azzal a panasszal fordult hivatalunkhoz, hogy megalapozatlan tények alapján került sor a Márianosztrai Büntetés-végrehajtási Intézetben a különösen veszélyessé nyilvánítására.

A megállapított tényállás

A korábban már többször büntetett M. T. panaszos - a Budapesti Fegyház és Börtönből való átszállítását követően - 1991. június 26. napjától a Márianosztrai Büntetés-végrehajtási Intézetben töltötte a rablás és más bűncselekmények miatt kiszabott - hosszabb tartamú - szabadságvesztés büntetését.

A Márianosztrai Fegyház és Börtön Parancsnokának 1994. április 28. napján a Sopronkőhidai Fegyház és Börtön Parancsnokához intézett átirata szerint M. T.-nak az utóbbi büntetés-végrehajtási intézetbe való átszállítását - és egyben különösen veszélyessé nyilvánítását - az tette indokolttá, hogy nevezett öt elítélttársával együtt szökést tervezett, illetve készített elő.

Az Országos Parancsnoki jelzésre III-as őrzési fokozatba besorolt és különösen veszélyessé minősített M. T.-t - kérésére - 1994. június 24. napján a Budapesti Fegyház és Börtönbe szállították, s jelenleg is itt tölti büntetését.
Az iratok tartalmából kitűnően M. T. különösen veszélyessé nyilvánítása ügyében szükséges felülvizsgálatra csupán 1996. május 20. napján került sor, s ennek alapján a Budapesti Fegyház és Börtön intézeti tanácsa 1996. május 24. napján az említett minősítést továbbra is fenntartotta.
vizsgálat megállapításai

1./ A büntetés-végrehajtási testület Biztonsági Szabályzatának kiadásáról szóló 102/1989/IK 2/ IM utasítás 23. §-a szerint különösen veszélyes az a fogvatartott, akinek személyiségéből, vagy az általa elkövetett bűncselekmény jellegéből arra lehet következtetni; hogy a saját vagy más élete, testi épsége ellen támad, vagy a büntetés végrehajtása alól ki akarja vonni magát, illetve a magatartása más módon sérti vagy veszélyezteti az intézet biztonságát, továbbá, akinek a fokozott őrzését a bíróság vagy az ügyész elrendelte.
Az utasítás 93. §-a szerint a fogvatartottat veszélyesség szerint I-II-III. őrzési csoportba lehet sorolni. A III. őrzési csoportba tartozik a különösen veszélyes fogvatartott.

A 94. 5 szerint az őrzési csoportba sorolást a munkábaállítási bizottság végzi. A csoportba sorolást és minősítést meg lehet változtatni. A különösen veszélyes minősítést félévenként felül kell vizsgálni.
Időközben kiadásra került és 1996. október 1-jén hatályba is lépett a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól szóló 6/1996-. /VII.12./ IM rendelet. Ennek 42. §-ának (1) bekezdése szerint az elitéltet a befogadási bizottság a fogvatartás biztonságára való veszélyesség növekvő mértéke szerint az I., a II., a III.illetve a IV. biztonsági csoportba sorolja. Az a csoportokba besorolást a (2) bekezdésben felsorolt szempontok értékelése alapján a (3) bekezdésben rögzítettekhez képest kell meghatározni.
A Rendelet 43. §-a szerint az elitélt biztonsági csoportba sorolását legalább évenként, a III. és a IV. biztonsági fokozatba soroltaknál legalább hat hónaponként a befogadási bizottság felülvizsgálja.
Bár a rendelet a jövőre nézve kétségkívül megfelelően és részletesen szabályozza az elitéltek biztonsági csoportba sorolását és ennek felülvizsgálatát, ugyanakkor viszont nem tartalmaz olyan átmeneti rendelkezéseket, amelyek lehetővé tennék a rendelet hatályba lépésekor fennálló "veszélyes" illetve "különösen veszélyes" minősítéseknek a jogállamisághoz való alkotmányos jog elvével összefüggő rendezését.

Erre figyelemmel indokoltnak mutatkozik a 6/1996 (VII.12.) IM rendelet módosítása (kiegészítése), hogy a korábbi szabályok szerint "veszélyessé", vagy "különösen veszélyessé" minősített elítéltre vonatkozó eljárást ne a rendelet 263. §-a alapján kiadásra kerülő parancsnoki intézkedés, hanem nyílt jogszabály írja elő.
Ennek kapcsán indokoltnak mutatkozna ugyan az Igazságügy Miniszternél az említettek érdekében történő eljárás kezdeményezése, minthogy azonban erre az OBH 5278/1996. számú ügyben f. évi október 17. napján történt megkeresésben már sor került, így az ezzel kapcsolatos javaslat újólagos megtételére a jelen ügyben nincs szükség.

2./ M. T. elítélt iratanyagából kitűnően az általa - társaival közösen - tervbe vett szökés volt az alapja a különösen veszélyessé minősítésének. Ámde a vizsgálat során az is megállapítható volt, hogy a büntetés-végrehajtási intézet nem tett eleget a Biztonsági Szabályzat 94. 5 (2) bekezdésében foglalt azon kötelességének, hogy félév eltelte után felülvizsgálja M. T. panaszos különösen veszélyes minősítését. Ezáltal sérelmet szenvedett a jogbiztonsághoz való jog, mint alkotmányos alapelv. Ezért az 0btv. 20. 5 (1) bekezdésében biztosított jogkörömnél fogva megkeresem a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokát annak vizsgálata érdekében, hogy
- egyrészt történt-e, s ha igen, milyen mulasztás M. T. különösen veszélyessé nyilvánításával kapcsolatban,
- másrészt indokoltnak mutatkozik a vizsgálat kiterjesztése a szóban forgó minősítés félév eltelte utáni felülvizsgálatának többszörös elmaradására nézve is.

Budapest, 1996. november 5.

Dr. Polt Péter