OBH 1468/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Simon János

Az eljárás megindulása:

A panaszos az 1995. február 17-én 23 óra 55 perckor vele szemben foganatosított - Budapest XXII. ker. Rendőrkapitányságra történő - rendőri előállítását és az azt követő jogellenes fogvatartását sérelmezve, feljelentést tett a Budapesti Ügyészségi Nyomozó hivatalnál. Az ismeretlen rendőr ellen indult nyomozást a hivatal a Be. 127. § (1) bek. a./ pontja alapján - a feljelentett cselekmény nem bűncselekmény - megtagadta. E határozat ellen benyújtott panaszát a Fővárosi Főügyészség alaposnak találta és a hivatalt a nyomozás elrendelésére utasította. A hivatal Nyom.I/1. 207/1995 folyó nyomozást bűncselekmény hiányában 1999. szeptember 15-én megszüntette. A megszüntető határozat elleni panaszát előbb a Főügyészség, majd felülvizsgálat keretében a Legfőbb Ügyészség is elutasította. A panaszos nem tud belenyugodni a sérelmére foganatosított rendőri fogvatartás időtartamának és megalapozottságának, továbbá az azok kivizsgálására folytatott eljárások jogszerűségébe, ezért kéri azok felülvizsgálatát.

A személyes szabadsághoz és a jogbiztonsághoz fűződő alkotmányos jogok érintettsége miatt az állampolgári jogok országgyűlési biztosának általános helyettese az Obtv. 16. § (1) bek. alapján az ügy vizsgálatát elrendelte és a 18. § (2) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján bekérte az ügy iratait.

Érintett alkotmányos jog:

- A szabadsághoz és személyi biztonsághoz fűződő jog [Alk. 55. § (1) bek.]
- A jogállamisághoz és a jogbiztonsághoz fűződő jog [Alk. 2. (1) bek.]

Alkalmazott jogszabályok:

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény
16. § (1) bek. Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, letéve, hogy a rendelkezésére álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
18. § (1) Az országgyűlési biztos a jogerősen befejezett ügyekre vonatkozóan jogosult bármely hatóság ellenőrzésére, ennek során - külön törvény eltérő rendelkezése hiányában - a hatóság helyiségeibe beléphet. Az országgyűlési biztos jogainak gyakorlása érdekében a fegyveres erők, a nemzetbiztonsági szolgálatok, a rendőrséi és a rendészeti szervek működésére szolgáló területekre a hatáskörrel rendelkező miniszter által szabályozott módon léphet be. Ez a szabályozás az ellenőrzést érdemben nem akadályozhatja.
(2) Az országgyűlési biztos bármely hatóságtól az általa lefolytatott eljárással, illetve az eljárás elmulasztásával kapcsolatban adatokat és felvilágosítást kérhet, továbbá a keletkezett iratokba betekinthet, annak megküldését, illetőleg, ha ez nem lehetséges róluk másolat készítését kérheti.

A Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény (a továbbiakban Rtv.)
17. § (1) A Rendőrség a feladatának ellátása során a testi épséghez, a személyes szabadsághoz, a magánlakás, a magántitok és a levéltitok sérthetetlenségéhez, a személyes adatokhoz, valamint a tulajdonhoz fűződő jogokat a törvényben foglaltak szerint korlátozhatja.
18. § (1) A fogvatartott részére biztosítani kell azt a lehetőséget, hogy egy hozzátartozóját vagy más személyt értesítsen, feltéve, hogy ez nem veszélyezteti az intézkedés célját. Ha a fogvatartott nincs abban a helyzetben, hogy e jogával élhessen, az értesítési kötelezettség a Rendőrséget terheli. Ha a fogvatartott fiatalkorú vagy gondnokság alá helyezett, haladéktalanul értesíteni kell törvényes képviselőjét vagy gondnokát.
(3) A fogvatartott jogait csak annyiban lehet korlátozni, amennyiben az a szökés vagy elrejtőzés, a bizonyítási eszközök megváltoztatásának vagy megsemmisítésének megakadályozását, újabb bűncselekmény elkövetésének megelőzését, illetőleg az őrzés biztonságát, a fogda rendjének megtartását szolgálja.
33. § (1) A rendőr a további intézkedés megtétele céljából elfogja és az illetékes hatóság elé állítja azt,
a) akit szándékos bűncselekmény elkövetésén tetten értek;
(2) A rendőr a közbiztonság érdekében a hatóság vagy az illetékes szerv elé állíthatja azt,
a) aki a rendőr felszólítására nem tudja magát hitelt érdemlően igazolni, vagy az igazolást megtagadja;
b) aki bűncselekmény elkövetésével gyanúsítható;
(3) A Rendőrség az előállítással a személyi szabadságot csak a szükséges ideig, de legfeljebb 8 órán át korlátozhatja. Ha az előállítás célja még nem valósult meg, indokolt esetben ezt az időtartamot a rendőri szerv vezetője egy alkalommal 4 órával meghosszabbíthatja. Az előállítás időtartamát a rendőri intézkedés kezdetétől kell számítani.
(4) Az előállítottat kérelmére az előállítás okáról tájékoztatni kell, és az előállítás időtartamáról részére igazolást kell kiállítani.

A büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény
2. § A büntetőügyekben eljáró hatóságok az e törvényben megállapított feltételek fennállása esetén kötelesek a büntetőeljárást lefolytatni.
4. § (1) A büntetőeljárásban a személyi szabadságot és más állampolgári jogokat tiszteletben kell tartani, s azok csak az e törvényben meghatározott esetekben és módon korlátozhatók kényszerintézkedések törvényességét.
(3) A hatóságok tartoznak az eljárás résztvevőit jogaikról tájékoztatni és kötelességeikre figyelmeztetni.
5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették.
(2) Az eljárásban részt vevő személyek az e törvényben meghatározott esetekben és módon kötelesek és jogosultak a bizonyításban közreműködni.
7. § A hatóságok határozatai és intézkedései ellen, illetőleg az intézkedés elmulasztása miatt - ha e törvény kivételt nem tesz - jogorvoslatnak van helye.
12. § (1) Büntetőeljárást csak az e törvényben meghatározott feltételek alapján, bűncselekmény alapos gyanúja esetén és csak az ellen lehet indítani, akit bűncselekmény alapos gyanúja terhel.
16. § (1) A nyomozó hatóságok feladata a bűncselekmények gyors és alapos felderítése, valamint a bűncselekmények elkövetőinek felelősségre vonásához szükséges eljárási cselekmények elvégzése.
(2) Nyomozó hatóság a rendőrség és az ügyészség.
18. § (1) Az ügyész a nyomozás törvényessége feletti felügyelet körében
a) a nyomozó hatóságot nyomozási cselekményre és a nyomozásnak az általa megjelölt határidőn belüli befejezésére utasíthatja;
(2) Az ügyész a nyomozás során felügyel arra, hogy az eljárásban részt vevő személyek jogaikat érvényesíthessék és ellenőrzi a kényszerintézkedések alkalmazásának törvényességét.
59. § (1) A bizonyítás azokra a tényekre terjed ki, amelyek a büntető törvények és az eljárási jogszabályok alkalmazása szempontjából jelentősek.
121. § (1) A büntető eljárás feljelentés, bejelentés vagy a nyomozó hatóság észlelése alapján indulhat meg.
122. § (1) Bűncselekmény miatt bárki tehet feljelentést; a feljelentés kötelező azokban az esetekben, amelyekben a feljelentés elmulasztása bűncselekmény.
125. § (1) A feljelentést a nyomozó hatóságnál kell írásban vagy szóban megtenni. A feljelentést más hatóság is elfogadhatja, de köteles azt a büntető ügyekben eljáró hatóságnak megküldeni. A szóban tett feljelentést jegyzőkönyvbe kell foglalni.
126. § (1) A feljelentés beérkezésétől számított három napon belül a nyomozás megtagadásáról vagy elrendeléséről kell határozni. Ha a feljelentés alapján ebben nem lehet megnyugtatóan állást foglalni, tizenöt napon belül a feljelentés kiegészítésének van helye. Ezt a határidőt a nyomozó hatóság vezetője indokolt esetben tizenöt nappal, ha pedig vizsgálatot kell tartani, további harminc nappal meghosszabbíthatja.
127. § (1) A nyomozást határozattal meg kell tagadni, ha a feljelentésből vagy a feljelentés kiegészítése során szerzett adatokból megállapítható, hogy
a) a feljelentett cselekmény nem bűncselekmény, vagy a bűncselekmény alapos gyanúja hiányzik,
131. § (1) A nyomozás során a valóságnak megfelelő tényállás felderítése érdekében haladéktalanul meg kell tenni minden törvényes és célszerű intézkedést.
139. § (1) A nyomozást határozattal meg kell szüntetni, ha
a) a cselekmény nem bűncselekmény, vagy azt nem a gyanúsított követte el;
148. § (1) Akinek a hatóság határozata, intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása a jogait vagy érdekeit sérti, emiatt panasszal élhet.
(2) Nincs helye panasznak a feljelentés kiegészítése során végzett eljárási cselekmények, a nyomozás elrendelése, a vádemelés, továbbá a bizonyítás körébe tartozó nyomozási cselekmények elrendelése és sorrendje miatt.
(4) A panaszt a határozat közlésétől, illetőleg az intézkedésnek vagy az intézkedés elmulasztásának a panaszra jogosult tudomására jutásától számított nyolc napon belül lehet a hatóságnál megtenni.
(5) Ha a hatóság a panasznak nem ad helyt, az iratokat huszonnégy órán belül a panasz elbírálására jogosult ügyésznek, illetőleg a felettes ügyésznek köteles nyilatkozatával együtt megküldeni. Az ügyész, illetőleg a felettes ügyész a panaszt nyolc napon belül elbírálja.

Megállapított tényállás:

A panaszost 1995. február 17.-én 23 óra 55 perckor a Budapest, XXII. ker. Ják u. 37/B szám előtt, garázdaság miatt fogta el, majd állította elő az intézkedő rendőr a XXII. kerületi rendőrkapitányságra. Előállítását megelőzően kb. 18.00 órakor a panaszos feleségével együtt megjelent e címen - bérbe adott lakásuk kiürítése céljából - és felszólították bérlőjüket a lakás elhagyására. A bérlő ellenállása miatt, segélyhívásukra helyszínre érkező rendőrök jelenlétében megegyeztek bérlőjükkel a lakás elhagyásában, illetve az ott tárolt ingóság elszállításának időpontjában. A bérlők a rendőrökkel együtt eltávoztak.

A panaszos feleségének segélyhívására 21 óra 25 perckor ismét rendőri intézkedésre került sor, mivel korábbi bérlőik visszatértek és őket, valamint a ház lakóit az ajtó rugdosásával, üvegének betörésével zaklatták. Az elkövetőket a rendőrök elfogták és előállították. Kb. 00.40-kor lakossági bejelentés alapján újabb rendőri intézkedésre került sor, mivel a panaszos - állítása szerint korábbi bérlőik ismerősei a ház előtt őt és feleségét megtámadták - a támadókat gázspray-vel lefújta és a földre lökte. A helyszínre érkező rendőrjárőr a panaszost és egyik támadóját előállította, a másik személyt sérülése miatt mentővel kórházba szállítatta. A sérült személy nyolc napon túl gyógyuló, súlyos sérülést szenvedett. Az előállítást követően a panaszost 00 óra 30 perckor az előállító helyiségbe helyezték el, ahonnan többszöri meg-, illetve kihallgatását követően 07 óra 26 perckor elengedték.

A vizsgálat megállapításai:

A panaszos 1995. március 2-án tett feljelentést az ügyészségi nyomozó hivatalnál. A megküldött iratok alapján a hivatal március 9-én ugyan bekérte a rendőri intézkedésről készült jelentéseket, de a feljelentő meghallgatására csak április 3-án került sor. A meghallgatása során nem került tisztázásra, hogy fogvatartása alatt milyen eljárási cselekményeket foganatosított vele szemben a rendőrség, a kérdések csupán a fogvatartás kezdő, illetve befejezési időpontjára vonatkoztak. Nem állapítható meg az iratokból az sem, hogy a nyomozó hatóság vezetője a feljelentés kiegészítésének határidejét meghosszabbította.

A nyomozást megtagadó határozat április 21-én kelt indoklásában a cselekmény felületesen, a rendelkezésre álló iratokban foglaltaktól eltérően került rögzítésre. A panasz alapján - megkésve ugyan: a május 17-én iktatott felterjesztés június 6-án került elbírálásra de - megítélésem szerint is jogszerűen utasította a Fővárosi Főügyészség a hivatalt az előállítás tartamának és a tényállásnak a teljes tisztázására. Az így elrendelt nyomozás során tanúként kihallgatásra került a kapitányság ügyeletes tisztje, valamint bekérték a fogvatartási nyilvántartás másolatát.

A szeptember 15-én kelt nyomozást megszüntető határozat rendelkező része hibásan a Be. 127. § (1) bekezdésére hivatkozik. Indokolásából a tényállással kapcsolatosan csak az állapítható meg, - de az is hibás - hogy az előállítás 00 óra 30 perckor kezdődött és 07 óra 26 perckor fejeződött be. Az Rtv. 33. § (3) bekezdése szerint ugyanis az előállítás időtartamát a rendőri intézkedés kezdetétől kell számítani. Az iratok alapján az intézkedés 23 óra 55 perckor kezdődött. A panaszos egyébként nem az előállítás jogszerűségét, hanem annak időtartamát sérelmezte.

E határozat ellen benyújtott panaszát a Fővárosi Főügyészség elutasította anélkül, hogy a tényleges elbocsátás idejét tisztázta volna. Indokolásában megítélésem szerint tévesen hivatkozik arra, hogy a lényeget ezen időpont bizonyíthatósága sem érintené, mivel a fogvatartás nem haladta meg a Rtv. 33. §-ban foglaltakat. E hivatkozott rendelkezés valóban meghatározza a nyolc órás időtartamot és annak négy órás célhoz, illetőleg indokoltsághoz kötött meghosszabbítási lehetőségét, de ezt megelőzően rendelkezik arra is, hogy előállítással a személyi szabadságot csak a szükséges ideig tehet korlátozni. Az előállítás okából eredő szükségesség vizsgálatának a nyomozás iratai alapján viszont nincs nyoma. A Legfőbb Ügyészség a felülvizsgálat keretében is csak azt állapítja meg, hogy a fővárosi főügyész panaszt elutasító határozata törvényes.

A fentiek összegezése alapján megállapítható, hogy a panaszos előállítása a XXII. kerületi rendőrkapitányságra jogszerű volt. A jogellenes fogvatartása miatt tett feljelentése kiegészítése során elkövetett mulasztások - a tényállás, illetve a fogvatartás idejének tisztázatlansága - miatt, megalapozottan került sor ügyészi felhívásra és a nyomozás elrendelésére. Az ennek során foganatosított nyomozati cselekmények azonban nem biztosították a tényállás teljes tisztázását - a fogvatartás időtartamának szükségessége, kezdő és befejező időpontja - a nyomozó hatóság mégis a nyomozás megszüntetésére hozott határozatot. Indokolásában ugyan hivatkozik arra, hogy a panaszos által elkövetett cselekmény elsődleges kivizsgálására ezen időre szükség volt, de ez iratszerűen nem bizonyított.

A panasz, illetőleg az azt követően benyújtott felülvizsgálati kérelem alapján lefolytatott eljárások sem tulajdonítottak jelentőséget a Rtv. 33. § (3) bekezdésében előírt "szükségesség", illetőleg a korlátozás kezdő és befejező időpontja vizsgálatának, pedig enélkül a döntés megalapozottsága vitatható. Ehhez is kapcsolhatóan ugyanis az Alkotmánybíróság a 66/1991.(XII.2I.) AB határozatában kifejti... "A személyes szabadságnak a jogszerű (törvényes) elvonása is okozhat alaptalan sérelmet. A. egyes korlátozó rendelkezések csak akkor fogadhatók el alkotmányszerűnek, ha az általuk elérni kívánt és alkotmányosan elismert célhoz képest a korlátozás szükségszerű és arányos."

Mindezekre alapozva az ügyben a személyes szabadság korlátozás időtartama szükségessége, vizsgálatának bizonyítatlansága, kezdő és befejezési idejének tisztázatlansága, továbbá az eljárási határidők meghosszabbítása bizonylatolásának hiánya miatt, az alkotmányos visszásságot megállapítom. E mulasztások következtében ugyanis a személyes szabadság korlátozásának jogszerűsége, a nyomozó hatóságnak a tényállás alapos és hiánytalan tisztázására irányuló feladatának teljesítése megalapozottan nem bírálható el, ezáltal pedig sérül a jogállamiság alapvető tartalmi elemét képező jogbiztonsághoz fűződő alkotmányos jog. Ez pedig további alkotmányos jogok sérüléséhez vezethet.

A szóban forgó ügyben a panaszos a nyomozást folytató hatóság tevékenységét, végső soron a nyomozás megszüntetését kifogásolta, továbbá bűncselekménnyel összefüggő adatokat bocsátott rendelkezésemre. A bűnüldözésre hivatott hatóságok esetleges mulasztásai kétségtelenül alkalmasak alkotmányos visszásság okozására. A Be. 5 § (1) bekezdése értelmében a büntető ügyekben eljáró hatóságok feladata a tényállás alapos és hiánytalan tisztázása, az országgyűlési biztos pedig nem büntető ügyben eljáró hatóság, nincs lehetőségem, sem a büntető ügyekben hozott határozatok ténybeli alapjának vizsgálatára, sem pedig a bizonyítékoknak a nyomozó hatóságok helyett történő további mérlegelésére.

Megállapítom viszont, hogy a Be. 141. § (1) bekezdése értelmében a nyomozás megszüntetése nem akadálya annak, hogy a hatóság ugyanabban az ügyben utóbb az eljárást folytassa, az Obtv. 24. §-a pedig bűncselekmény észlelése esetén kötelezővé teszi az országgyűlési biztos számára a büntetőeljárás kezdeményezését. Az ügyben folytatott vizsgálat olyan körülményeket tárt fel, melyek alkalmasak lehetnek a büntetőeljárás folytatásának megalapozásához, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 24. §-a alapján kezdeményezem, hogy a Legfőbb Ügyész vizsgálja meg a nyomozás továbbfolytatása elrendelésének lehetőségét.

Budapest, 1997. december 29.

Dr. Polt Péter