OBH 1123/1996.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Izafé Éva
Az eljárás megindulása

	Panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosához fordult a hivatalos iratok tértivevényes kézbesítésével összefüggő panaszával. 
	A vizsgálat a jogorvoslathoz való alkotmányos jog sérelmének gyanúja miatt indult. Az eljárás megindítását követően tájékoztatás céljából megkerestem a Magyar Posta Rt-t elnök-vezérigazgatójától.

A megállapított tényállás

	Panaszost tulajdona szerinti társasház közös költség megfizetése iránt perelte, mely bírósági eljárás jogerősen befejeződött. Panaszos ügyében az utolsó döntést a Legfelsőbb Bíróság, mint felülvizsgálati bíróság mondta ki. Panaszos sérelme az, hogy a bíróságok által alkalmazott MT rendelet, mely a hivatalos iratok kézbesítésének szabályait tartalmazza alkotmányellenes, a jogszabály által előírt kézbesítési mód számára megakadályozta a jogorvoslati lehetőséget. Kifogásolta, hogy a Posta egyetlen alkalommal sem hagyott hátra olyan értesítést, amely szerint bármilyen levelét a Postahivatalban átveheti. 
	A vizsgálat kifejezetten a postai kézbesítés módjával kapcsolatos esetleges alkotmányos visszásság feltárására vonatkozik, különös figyelemmel arra, hogy az országgyűlési biztos bírósági ügy vizsgálatára sem folyamatában sem befejezést követően nem jogosult. 
	A Magyar Posta Rt. a megkeresésre tájékoztatásul közölte, hogy a hivatalos iratok kézbesítésének külön szabályait 1953 óta a többször módosult 43./1953.(VIII.20.) MT rendelet tartalmazza. Ma hatályos szövege a postai kézbesítésre már nem, csak a küldemény visszaküldésének következményeire vonatkozóan tartalmaz a Postát gyakorlatilag nem érintő rendelkezéseket. A Posta a küldemények kézbesítése során a Postáról szóló 1992. évi XLV. törvény, valamint a végrehajtására kiadott 133/1993.(IX.29.) Korm. rendelet szerint jár el. A Kormányrendelet 17. § (4) bekezdése arra kötelezi a Postát, hogy az értesítő kézbesítésének idejét, valamint a második alkalommal megkísérelt kézbesítés eredménytelenségét és annak idejét a tértivevényen fel kell tüntetni. A jogszabály arról nem rendelkezik, hogy az értesítők kézbesítésének megtörténtét hogyan kellene a szolgáltatónak igazolni.
	Elismeri, hogy a kézbesítés megkísérlését vagy a kézbesítési figyelmeztetésnek a címzett részére történő hátrahagyását hitelt érdemlő módon dokumentálni nem tudják. Álláspontja szerint - melyet nemzetközi postai gyakorlat erősít meg - ez nem is várható el, mert nem tudnak olyan megoldást elképzelni, amely az arányos költség és munka ráfordítás, a gyakorlati kivitelezhetőség, a gyors és hatékony szolgáltatói tevékenység egységes követelményének megfelelne. Elméletileg persze megoldás lehetne a tanúk előtt történő kézbesítés bevezetése, de ez a gyakorlatban kivitelezhetetlen. 
	Kifejtette még, hogy a Posta tevékenysége mindenképpen bizalmi jellegű, hiszen például a számszerűen legtöbb általuk továbbított küldeménynek, tehát a közönséges levélpostai küldeménynek sem a felvétele, sem a kézbesítése nem regisztrált, azt mégis a Postára bízzák. E bizalom nélkül sem az egyszerű "polgári", sem a hivatalos küldemények postai kezelése nem képzelhető el. Válaszában megemlíti, hogy néhány önkormányzat az utóbbi időben a postai szolgáltatás helyett saját kézbesítőt alkalmazott. A problémát ezzel sem tudták megoldani, hiszen az értesítő hátrahagyását a saját kézbesítők sem tudták hitelt érdemlően igazolni. 
	E válasz megérkezését követően még egy ízben megkerestem az elnök-vezérigazgatót további információ céljából. Segítségét kértem annak megválaszolásában, hogy a tértivevényes kézbesítés esetén például a postaládán feltüntetésre (felragasztásra) kerül-e az értesítő bedobásával egyidejűleg a tértivevényes küldemény érkezett (vagy más hasonló tartalmú ) szövegű felirat. Hasonló megoldás már a Távírószabályzatban szerepel. Végezetül kértem annak bővebb kifejtését, hogy egy tértivevényes küldemény sikertelen kézbesítését követően, egy tudakozvány előterjesztése esetén milyen részletes tájékoztatást kaphat az ügyfél a neki szóló küldemény sorsáról. A Postahivatal milyen belső nyilvántartást vezet, szám, dátum, név, stb. szerint. 
	Az elnök-vezérigazgató válaszában részben megismételte a már korábban elmondottakat, tehát azt, hogy a postai tevékenységről szóló 133/1993.(IX.29.) Korm. rendeletben foglaltaknak megfelelően a Postáról szóló törvényben meghatározott hivatalos irat kézbesítését a szolgáltató két alkalommal kísérli meg. Sikertelen kézbesítési kísérlet után a küldemény érkezéséről a kézbesítő mindkét alkalommal értesítőt helyez a címzett levélszekrényébe. Az értesítők mintáit a Korm. rendelet mellékletei tartalmazzák. Szintén az említett jogszabály rendelkezik arról, hogy az értesítő kézbesítésének, illetőleg postafiókba helyezésének idejét, valamint a második alkalommal megkísérelt kézbesítés eredménytelenségét és annak idejét a tértivevényen fel kell tüntetni. A Posta ezeknek a jogszabályi kötelezettségeknek eleget tesz, de ezen túl a postaládán (a címzett levélszekrényén) nem kerül felragasztásra a tértivevényes küldemény érkezéséről szóló felirat (jelző). Távirat levélszekrény útján történő kézbesítése esetén viszont a kézbesítő a levélszekrényre valóban felragaszt egy figyelmeztető matricát. A levélszekrény nyitására vonatkozó figyelemfelhívás ez esetben a küldemény jellegéből adódó sürgősséggel függ össze.
	A kézbesítő Postán a tértivevényes küldemények nyilvántartása a következők szerint történik:
A küldemény Postához érkezése napján, a - háznál történő kézbesítési kísérlet előtt - kézbesítőjárásonként vezetett Ajánlott küldemények kézbesíző könyve elnevezésű okiratban 
- felvevő posta,
- ajánlási ragszám,
- címzett neve,
- azonosító adatokkal
kerül bejegyzésre. 
Amennyiben a háznál történő kézbesítés sikertelen, a kézbesítőtől a küldeményt az említett okiraton veszi át az őt leszámoló dolgozó (vagy más postán letétbe helyezett küldemény esetén a letét kezelője), majd a Postahelyi kézbesítőnapló-ba a már említett azonosító adatokkal bejegyzi. 
	Ha a postahelyi (letéti) kézbesítés is eredménytelen marad az Után- vagy visszaküldött küldemények nyilvántartása okiratba kerülnek bevezetésre a küldemény adatai, kiegészítve a visszaküldés okának és rendeltetési (cél) helyének feltüntetésével együtt.
	
A fentiek ábrán való modellezése:

Tértivevényes küldemény kézbesítő postához érkezése

kézbesítő postán nyilvántartásba vétel

címhelyen történő kézbesítés megkísérlése

	sikeres kézbesítés					sikertelen kézbesítési
	a jogosult átvevőnek						kísérlet

					letétbe adás,		után- vagy visszaküldés,
					ismételt nyilván-	ismételt nyilvántartásba
					tartásba vétellel	vétel a sikertelenség okának
								jelölésével

		sikeres kézbesítés		sikertelen kézbesítési
		a jogosult átvevőnek		kísérlet

							továbbítás az új cím vagy a
							feladó szerinti kézbesítő postára
							(az említett postákon a nyilvántar-
							tás az előzőekkel azonos módon
							történik)
 
A postán feladott tértivevényes küldemények utáni - ügyfél által kezdeményezett - tudakozódás esetén, ha a keresett küldemény sorsát a címhely szerinti, illetve az után- vagy visszaküldésre illetékes kézbesítő postán tisztázni lehet, a beadványost arról értesítik, hogy a küldeményt mikor és ki vette át. Egyéb esetekben arról adnak tájékoztatást, hogy a küldemény kézbesítését a Posta nem tudja kimutatni, így azt elveszettnek kell tekinteni. A tudakozványt - a keresett küldemény postai kezelésében résztvevő valamennyi postahelyen - a postai nyilvántartások alapján történő küldeményazonosítás után tekinti a Posta elintézettnek és adja meg az előzőekben említett választ az ügyfél számára. 

Az ügy jogszabályi háttere

133/1993. (IX. 29.) Korm. rendelet a postai tevékenységről

1992. évi XLV. törvény a postáról

43/1953. (VIII. 20.) MT rendelet a hivatalos iratok kézbesítésének egyszerűsítése
Postai kézbesítés

6/1968. (VI. 4.) KPM rendelet a Távírószabályzat kiadásáról

Az érintett alkotmányos jog

1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya

57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot – a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan – a jelen lévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.

A vizsgálat megállapításai

	Már a tényállás felvázolásánál is utaltam arra, hogy az országgyűlési biztos és általános helyettesének nincs jogszabályi lehetősége a már jogerősen lezárt bírósági ügy felülvizsgálatára, és annak megállapítására sem, hogy az előterjesztett ügyben hivatkozott jogszabály a bíróság eljárása során történt alkalmazáskor esetlegesen már hatályon kívül lett helyezve. A vizsgálat lefolytatása kizárólag arra irányult, hogy a hivatalos küldemények kézbesítéséről szóló rendelkezések valóban okoznak-e alkotmányos visszásságot a jogorvoslati joggal összefüggésben.
	A vizsgálat megállapította, hogy mind a törvényi szabályozás, mind a Kormányrendelet megfelelő módon rendezi a postai tevékenységet. Ezen túlmenően pedig a postahivatalokban vezetett és a megállapított tényállásban meghatározott dokumentumok pontosan követik a küldemények sorsát, a küldemény címzettjei részére tehát lehetőség van tudakozódás után részletes információszerzésre.
	Panaszost érintően korábban bírósági eljárás volt folyamatban, melynek bizonyos szakaszában panaszos tudomására jutott a társasház által indított per ténye. Ekkor, illetve ezt követően is lehetősége lett volna a postahivatalban tudakozvány útján érdeklődni arról, hogy a tértivevényes kézbesítés eredménytelenségét követően milyen dokumentumokba került bevezetésre a küldemény. A Posta által lefolytatott eljárás eredményeként dokumentálható lett volna, hogy az értesítő elhelyezése valóban megtörtént-e, vagy esetleg a Posta arról adott volna visszajelzést, hogy a küldeményt elveszettnek kell tekinteni. A bírósági eljárás bárminemű érintése nélkül utalnom kell a Legfelsőbb Bíróság, mint felülvizsgálati bíróság megállapítására (3. oldal), mely szerint "... - mindkét alkalommal a jogszabályoknak megfelelő kézbesítés megkísérlésének eredménytelensége folytán a másodfokú bírósághoz ugyancsak nem kereste jelzéssel érkezett vissza." 
	A vizsgálat eredményeként lehetőség lenne a Posta Rt. részére olyan javaslattal élni, mely szerint a levélszekrényre, bejárati ajtóra megfelelő szövegű és figyelemfelhívó színű jelzés kerüljön felragasztásra, mintegy jelezve, hogy tértivevényes, illetve ajánlott küldemény érkezett. A Posta, mint a megállapított tényállásban már jeleztem valóban használja a figyelemfelhívó jelzést távírat érkezése esetén, mely küldemény azonban annak természetéből adódóan ritkábban, illetve évente egy-két alkalommal érkezhet (vagy még ilyen gyakorisággal sem) a címzetthez. A tértivevényes, illetve ajánlott küldemény azonban akár naponta előfordulhat, esetleg többszörösen is, így a levélszekrény, bejárati ajtó már elvesztené rendeltetését, a külső felületén akár rongálódás is előfordulhat. El kell fogadni a Posta által vezetett belső dokumentumok nyilvántartását, mivel azokból megfelelő érdeklődés esetén hitelt érdemlő igazolás szolgáltatható. 
	A Posta Rt. elnök-vezérigazgatójának álláspontjával azonosulva megállapítom, hogy a kézbesítés vélelme egyrészt nem abszolút, ellenbizonyításnak van helye. Másrészt a kézbesítés célja a közigazgatási, igazságszolgáltatási eljárások folyamatosságának, gördülékenységének előmozdítása. 
	A vizsgálat eredményeként megállapítást nyert, hogy a felhívott jogszabályok a jogorvoslati joghoz való jog szempontjából nem alkotmányellenesek. Megfelelő módon került szabályozásra a küldemények kézbesítésének módja, a küldemények kezelése, a Posta által vezetett dokumentumok felfektetése, így az utóbbiakból lehetőség van tudakozódás előterjesztésére és igazolás kérésére. A Posta által vezetett és a vizsgálati jelentésben nevesített dokumentumok fontosságához nem fér kétség, hiszen ezek jelentősek lehetnek a bírósági eljárás során a peres fél számára. Mindezekre figyelemmel az esetleges alkotmányos visszásságok elkerülése érdekében a Posta által már folytatott gyakorlat folyamatosságára kell a figyelmet irányítani a későbbi információk átadása érdekében.

Ajánlás

	Az 1993. évi LIX. törvény 25. § alapján a következő ajánlással élek: 

Felkérem a Magyar Posta Részvénytársaság Vezérigazgatóját, hogy a postahivatalok részére egyéb más közlemények eljuttatása esetén éljen figyelemfelhívással és jelen vizsgálati jelentés rövid felvázolásával jelezze a Posta által vezetett belső dokumentumok vezetésének fontosságát, azok naprakész nyilvántartását. Jelezze, hogy ezen dokumentumokból való adatszolgáltatás jelentős következményeket eredményezhet a küldemények címzettjei számára egy közigazgatási, bírósági eljárásban. 
	Kérem a Magyar Posta Rt. Vezérigazgatóját, hogy álláspontjáról, illetve intézkedéséről az 1993.évi LIX. törvény 25. § alapján 60 napon belül értesíteni szíveskedjen.

Budapest, 1998. július 8.

Dr. Polt Péter