OBH 3078/1995.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Katona Anikó

Az eljárás megindulása:

Panaszos a Matáv helyi kirendeltségének eljárását sérelmezte panaszában. 1993. január 25-én új távbeszélő állomás felszerelése érdekében felesége nevére igénybejelentő lapot töltött ki.
1993. február 23-án kelt T909/93. számú visszaigazolásában a Matáv helyi kirendeltsége tájékoztatta a panaszost, hogy igényük várhatóan 1994-ben lesz teljesíthető.
Panaszos időközben értesült róla, hogy a lakásukban lévő telefon áthelyezésére hamarabb és kisebb költséggel is sor keríthető, ezért 1994. szeptember 16-án panaszos kitöltött egy, a távbeszélő állomás áthelyezését kérő igénybejelentő lapot, valamint még két lapot az átírás és az új tábeszélő állomás iránti igényre vonatkozóan.
1995. június 26-án panaszos a Matáv értesítése alapján befizetett 8.000.- Ft beruházási hozzájárulást, s így megkötötték az áthelyezésre vonatkozó egyéni előfizetési szerződést.
1995. június 30. keltezéssel a panaszos két egyéni előfizetési szerződést kapott a felesége és az ő nevére, 12.000.-12.000. Ft beruházási hozzájárulás feltüntetésével.
1995. július 5-én panaszos beszélt a helyi ügyfélszolgálati iroda vezetőjével, aki azt a tájékoztatást adta, hogy az áthelyezés még további jelentős költségtöbblettel jár, ezért a panaszos úgy döntött, hogy 4.000. -Ft különbözet befizetésével inkább az egyéni igényt kéri teljesíteni. Az összeg befizetésével ezen a napon megkötötték a T.909.93. sz. egyéni előfizetői szerződést.
1995. július közepén a panaszos ismét felkereste az ügyfélszolgálat vezetőjét és érdeklődött a szerelés várható időpontjáról, - közbevetve a két részben történt befizetés esetleges problémáját - de az ott dolgozó hölgy közölte, hogy nem a befizetés miatt, hanem a szerelők sok munkája miatt késhet a beszerelés 30 napon túl.
1995. augusztus 4-én érkezett a szerelő a panaszos köszörűs és esernyőjavító műhelyébe, majd, amikor látta, hogy hova kellene a telefont beszerelni, közölte, ide nem köthet be egyéni vonalat csak a vállalkozókra megszabott 90.000. Ft+ÁFA befizetése után. A panaszos kifogásolta ezt, mivel ők a beruházási hozzájárulást az ezzel kapcsolatos rendelet hatálybalépése előtt befizették.
Panaszos 1995. augusztus 7-én bement újra az ügyfélszolgálatra, ahol tájékoztatták, hogy a vállalkozóknak valóban a fent említett összegért szerelik be. Erről egy héten írásbeli értesítést fog kapni.
Mivel az értesítés egy héttel később még nem érkezett meg, panaszos újra megkereste az ügyfélszolgálatot, ahonnan azt a választ kapta, hogy azért nem tudják kiértesíteni, mert a szerelő még nem adta le a szerelési lapot. Az értesítés a további közbenjárás ellenére nem érkezett meg.
Fentieket panaszos előadta a Matáv helyi távközlési centrum vezetőjének, aki tájékoztatta, hogy a távbeszélő állomás bekapcsolása során megállapítást nyert, hogy az állomást nem lakás céljára szolgáló helyiségbe kéri a panaszos felszerelni. Álláspontja szerint abban az esetben, amikor az egyéni vállalkozó a távbeszélő készülék felszerelését kéri, akkor kizárólag gazdasági és üzleti tevékenységéhez használja, ezért közületként kell, hogy igényét bejelentse. Az ilyen helyiségbe kért távbeszélő állomás gazdasági célra szolgál, gazdasági tevékenység elősegítésére kerül felszerelésre, ezért magáncélú felhasználása eleve kizárt.
Panaszos e válasz után a Matáv Rt gazdasági igazgatójához fordult. Az előző válasz felülvizsgálása érdekében. Rákérdezett, miért csak a bekapcsolás során nyert megállapítást, hogy nem lakás céljára kérik a telefont, hiszen az igénybejelentő lapon aláhúzta az üzleti megjelölést is.
Magyarázatot, illetve értelmezést kért a korábban hivatkozott 5/1969 (VII. 12.) KPM sz. rendelet 12. § (6) bekezdésének utolsó mondatára, mely szerint "üzleti előfizetőnek minősül ... erre irányuló nyilatkozata esetén az egyéni vállalkozó." Az igénybejelentő lapon az erre vonatkozó részt a panaszos kihúzta. Nem értett egyet továbbá azzal, hogy műhelyükben üzleti és gazdasági tevékenység folyna illetve, hogy a távbeszélő állomás "magáncélú felhasználása eleve kizárt.
Kifogásolta továbbá, hogy a szerződést még a 11/1995 (VII. 12.) KHVM rendelet hatályba lépése előtt kötötték meg, amely szerinte még máig sincs felbontva és a Távközlési Centrum lassan 5 hónapja használja a befizetett 12.000. Ft-ot.
A panaszos levelére a Matáv Üzletszabályzati Osztály vezetője válaszolt, tájékoztatva arról, hogy a Matáv Rt eljárása meglátása szerint jogszerű volt, amikor a panaszossal szemben az üzleti/intézményi előfizetőkre vonatkozó belépési díjat kíván érvényesíteni a 11/1995. (VII. 12.) KHVM rendelet alapján.
A jogszabály alapján megindokolja, hogy üzleti célra használt helyiségben egyéni előfizetői szolgáltatás-hozzáférési pont nem létesíthető. Tekintettel arra, hogy a Matáv Rt a telefonhasználat célját az igénybejelentés időpontjában nem tudja megállapítani, ezért csak a helyszíni szerelés időpontjában tud meggyőződni arról, hogy az előfizetőnek korábban, a felszerelés időpontja előtt tett nyilatkozata valóban megfelel a valóságnak.
A jogszabályból kiindulva, amennyiben az előfizető az igénybejelentésében arról nyilatkozik, hogy egyéni előfizetői kategóriába tartozik, viszont a helyszíni szereléskor megállapítható, hogy üzleti/intézményi tevékenység ellátása érdekében használt helyiségben kerül felszerelésre a távbeszélő állomás, úgy az előfizetőnek jogszerűen az üzleti/intézményi előfizetőkre vonatkozó belépési díjat kell megfizetnie.
A panaszos azon kifogására pedig, amiben kifogásolta, hogy az 1993. február 23-án kelt igénybejelentést egy 1995. júliusban hatályba lépett jogszabály alapján bírálták el - közli, hogy a panasz nem helytálló, mert 1995. július hó 20. napján hatályba lépett 11/1995 (VII. 12.) KHVM rendelet a közcélú távbeszélő szolgáltatás- hozzáférési pont létesítéséért fizetendő egyszeri belépési díjról. A jogszabály rendelkezéseit, a hatálybalépését megelőzően benyújtott távbeszélő állomás létesítésére vonatkozó igényekre is alkalmazni kell!!!!
A válaszok után a panaszos 1995. novemberében kapott egy levelet, melyben a Matáv egy közületi előfizetőkre vonatkozó szerződés-tervezetet küldött, a 112.500.- Ft-ról szóló csekket pedig 1995. december 22-i befizetési határidővel állították ki.
A már befizetett 12.000.- Ft-ról még csak említés sem történt.
Az említett összeget a Matáv egy év után küldte vissza.

A vizsgálat megállapításai:

A rendelkezésemre álló adatok alapján megállapítom, hogy a panaszos által előadottak megfelelnek a valóságnak. A panaszosnak megküldött és általa kitöltött új távbeszélő-állomás létesítésére vonatkozó igénybejelentéshez kapcsolt tájékoztató arról világosította fel az ügyfelet, hogy az egyéni vállalkozó, amennyiben a közületeket terhelő beruházási hozzájárulás megfizetését és a közületekre vonatkozó feltételeket vállalja - közületi előfizetőnek minősül. Ez a tájékoztató összhangban volt az akkor még hatályban lévő 2/1987. (V. 13.) MP számú rendelkezéssel, mely gyakorlatilag választási lehetőséget adott az egyéni vállalkozónak abban, hogy eldöntse egyéni vagy közületi kategóriába akar-e tartozni.
A panaszos a tájékoztató után jóhiszeműen és az akkori rendelkezésekkel összhangban kérte az egyéni előfizetői kategóriát az új távbeszélő állomás létesítésére vonatkozó szerződésben.
Az egymásnak ellentmondó ügyfélszolgálati információk után a panaszos és a Matáv Rt között 1995. június 30-án létrejött egy egyéni előfizetői szerződés, és a panaszos ekkor befizette a 12.000. -Ft beruházási hozzájárulást.
A Matáv Rt. már eleve késedelembe esett, amikor a vállalt 30 napos határidőt túllépte - illetve a megváltozott helyzetről nem adott tájékoztatást - majd a közben megváltozott jogszabályok miatt nem is volt hajlandó felszerelni a készüléket.
A panaszos írásbeli panaszára adott válaszokat egyik esetben sem tartom kielégítőnek és pontosnak.
A Győri Távközlési Centrum vezetője éppen arra hivatkozik, hogy az egyéni vállalkozó, csak erre irányuló nyilatkozata esetén minősül közületi előfizetőnek, majd közli a panaszossal, hogy ennek ellenére miért kell mindenképpen közületi előfizetői belépési díjat fizetnie.
A Matáv Rt Üzletszabályzati Osztályának érvelése elfogadhatatlan. A magyarázat szerint a 11/1995 (VII. 12.) KHVM rendelet rendelkezéseit a hatálybalépését megelőzően benyújtott távbeszélő állomás létesítésére vonatkozó igényekre is alkalmazni kell. Meglátásom szerint ez az indoklás nem állja meg a helyét. A válaszból az sem derül ki, hogy a Matáv mire alapozza ezt a kijelentését, milyen jogszabályokat nem sért az eljárása. A fent említett rendelet ugyanis egyetlen helyen sem utal visszaható hatályra.
A Hírközlési Felügyelet válasza szerint az előfizetési szerződést csak a munka felmérése után szokták megkötni. A panaszos esetében ezt a nagyszámú igény miatt, a határidők tartása miatt nem végezték el, hanem a panaszos bejelentése alapján kötötték meg az egyéni előfizetői szerződést. Továbbá azt is megállapítja a Felügyelet, hogy a közületi előfizetési díj korábban is 90. 000.- Ft volt. A probléma ott merül fel, hogy a panaszos nem ezt az összeget kifogásolta, hanem azt, hogy őt a korábbi tájékoztatással és a szerződés megkötésekor érvényben lévő szabályokkal ellentétben, miért kötelezik ezen összeg kifizetésére.
A három válasz egyike sem indokolja meg egyértelműen és pontosan a laikus és igazát kereső panaszos számára a Matáv döntését.
A nagyszámú igényre hivatkozás már csak azért sem helyénvaló, mert a szerződéskötés a Matáv Rt részéről is megköveteli az elvárható gondosságot. A feltételeket a szerződéskötés előtt kellett volna ellenőrizni. Emellett a panaszos az igénybejelentő lapon valóban jelezte, hogy üzleti célra is igénybe kívánja venni a felszerelésre kerülő készüléket.
Mindezek után a panaszos kapott egy olyan ajánlatot a Szolgáltató Soproni Távközlési Igazgatóságától, amelyben közli az ügyféllel, hogy "a korábbi években a magán - közületi távbeszélő jogi kategória az ügyfél választására volt bízva. Az 1995. július 20-án életbe lépett KHVM rendelet a korábbi rendelkezésektől eltérő módon szabályozza az előfizetői kategóriákat."

A Matáv Rt Üzletszabályzata emellett bevezetőjében rögzíti, hogy az üzletszabályzat a hivatkozott jogszabályok változása esetén a jogszabályváltozással összhangban módosul. Pár mondattal később kijelenti, hogy az üzletszabályzat vonatkozik a hatálybalépése előtt kötött szolgáltatási szerződésekre is. Ezzel a két ellentmondó rendelkezéssel a Matáv - a panaszoséhoz hasonló - tisztázatlan szituációk sorát idézheti elő. A visszamenőleges hatály pedig felhatalmazza a céget az egyoldalú szerződésmódosításra, amely szintén alkalmas a jogbizonytalanság előidézésre és egyoldalú előny kikötésére, amelyet az ügyfél bíróság előtt ugyan megtámadhat, de ez rengeteg idővel és költséggel jár.

Fentiek alapján megállapítom, hogy a Matáv eljárása megsértette az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében rögzített jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményét, amely megköveteli az egységes jogszabály-értelmezést és alkalmazást. Ennek elmosódása sértette a panaszos érdekeit és összességében alkotmányos visszásságot okozott.

Ajánlás:

Felkérem a Matáv Rt Vezérigazgatóját, tegye meg a szükséges intézkedéseket, hogy a jövőben az ügyfelek panaszaira, pontos, egységes, a jogszabályokkal összhangban álló válaszok érkezzenek. Az esetleges jogszabályi változásokról és annak következtében a Matáv Rt eljárását módosító és az ügyfeleket érintő körülményekről időben tájékoztassák az érdekelteket.

Kérem továbbá, intézkedjen annak elkerülése érdekében, hogy egy szerelő hanyagsága miatt  kelljen az ügyfélnek heteket várnia egy döntés vagy tájékoztató kézhezvételére.

Felkérem továbbá a közlekedési, hírközlési és vízügyi minisztert, vizsgálja meg, hogy a Matáv által az üzletszabályzatban alkalmazott általános szerződési feltételek közül azon kitétel - mely szerint az üzletszabályzat vonatkozik a hatálybalépés előtt kötött szolgáltatási szerződésekre is - nem jelent-e indokolatlan egyoldalú előnyt a Matáv részére az ügyfelekkel szemben.  

Budapest, 1997. június 

Dr. Polt Péter