OBH 2844/1995.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr. Kántor Ferenc

Az eljárás megindítása

K. G.  Tarnaleleszi Községi Érdekegyeztető Fórum képviselője, P. Á. mint a tarnaleleszi Földrendező Bizottság elnöke panasszal  fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához.

Az Érdekegyeztető Fórum képviselője azt sérelmezte, hogy a Tsz. a földalapok elkülönítése során jóval kevesebb földet jelölt ki a tarnaleleszi földekből az I. kárpótlási földalapba (1882 AK-t), mint a tarnaleleszi sérelmet szenvedettek igényként benyújtottak (4450 AK) és a későbbi egyezséget is figyelembe véve az I. kárpótlási földalapba összesen kijelölt 2183 AK értékű földből 301 AK értékű    erdőt annak védettsége miatt nem bocsájtottak árverése, és ennek pótlása sem történt meg.

A Földrendező Bizottság elnöke azt panaszolja, hogy a MÁTRA Nyugatbükki Erdő- és Fafeldolgozó Rt. (MEFAG) egyrészt a kárpótlásra jogosultak által bejelentett igénynél (922 AK) kevesebb AK értékű földet jelölt Tarnalelesz községben az I. kárpótlási földalapba (741,35 AK), másrészt olyan földet is kijelölt az említett földalapba 167,5 AK értékben, melyről a földalapokra vonatkozó egyezségkötés időpontjában már nagy valószínűséggel tudta, hogy a földalapba kijelölt területekből egyeseket védetté fognak nyilvánítani, mivel a Tarnavidéki Tájvédelmi Körzet előkészítő munkáin már túl voltak. Ezt a körülményt az érdekegyeztető fórum előtt eltitkolták. Így a kárpótlásra jogosultak részére mintegy 375 Ak-val kevesebb föld árverésére került sor.
Mivel rendelkezésemre álló információk alapján az Alkotmány 2. § (1) bekezdésébe ütköző jogbiztonság sérelmére lehetett következtetni, vizsgálatot rendeltem el.
A vizsgálat során megkerestem a privatizációért felelős tárcanélküli minisztert, valamint a Heves Megyei Kárrendezési Hivatal vezetőjét.

Megállapított tényállás

A Tsz. a földalap elkülönítési tervezetét elkészítette, melyben Tarnalelesz község vonatkozásában az I. kárpótlási földalapba 1882 AK értékű földet különített el. 
A Heves Megyei Kárrendezési Hivatal (Hivatal) a földalap-elkülönítési tervezetet 1992. július   17-én kelt 1141-5/1992. sz. határozatával jóváhagyta. Határozatának meghozatala előtt a Hivatal a természetvédelmi hatóság nyilatkozatát nem kérte ki. Az említett földalapban szerepelt a 0170/A. helyrajzi számú 301, 31 AK értékű, 1993. április 10. napjától védetté nyilvánított erdőterület is. A Hivatal határozatát a Fórum fellebbezése folytán az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatal (OKKH) bírálta el. Az OKKH kötelezte a Tsz-t a földalap-elkülönítési tervezet átdolgozására a kiközölt értéknek megfelelően 4450 AK értékű föld kijelölésére. A tsz. a II. fokú határozat bírósági felülvizsgálatát kérte. Bíróság az OKKH határozatát hatályon kívül helyezte, és a Hivatal határozatát helyben hagyta az 1994. február 3-án kelt 15.P.22497/1993/10. sz. ítéletével. Az ítélet ellen - mint beavatkozók - az Érdekegyeztető Fórum és a földrendező bizottság fellebbezést nyújtott be. A II. fokú bíróság a fellebbezés visszavonására tekintettel a pert megszüntette a ".Pf. 20232. sz. végzésével.
A Tsz. és a Fórum képviselője közt egyezség jött létre arra nézve, hogy a Tsz. további 301 AK értékű földet kijelöl az I. kárpótlási földalapba Tarnalelesz község vonatkozásában. A létrejött egyezséget a Hivatal 1994. augusztus 9-én kelt 1403/1994. számú határozatával jóváhagyta és így a korábban kijelölt 1882 AK értékű kárpótlási földalap 2183 AK-ra emelkedett. A határozat fellebbezés hiányában jogerőre emelkedett. A földalap kijelölése befejeződött.

A Hivatal nyilatkozatából megállapítható, hogy a MEFAG-ot egész gazdálkodási területére vonatkozóan 34558 AK értékű kárpótlási igény bejelentéséről értesítette. A MEFAG az I. kárpótlási földalap-elkülönítési tervezetében 22048 AK értékű földet jelölt ki az I. kárpótlási földalapba. Ezen belül Tarnalelesz községre vonatkozóan a kiközölt 922 AK-val szemben 741,35 AK-t különített el. Ez utóbbi érték egyébként azonos az Érdekegyeztető Fórum 1992. szeptember 16-án tartott ülésén született egyezségben foglalt értékkel, melyet a MEFAG tarnaleleszi erdészetének területén lévő erdőrészek kárpótlásra való kijelölése tárgyában tartott ülésen készült jegyzőkönyv szerint a Fórum és az erdészet vezetői megegyeztek. Ezen az ülésen részt vett mind P., mind K. úr. A Hivatal a MEFAG I. kárpótlási földalap-elkülönítési tervezetét 1992. szeptember 4-én kelt 1553/1992. sz. határozatával hagyta jóvá. A földalapba kijelölésre került  - az 1993. április 10. napjától fokozottan védetté nyilvánított területet képező 0165 hrsz-ú, 167,5 AK értékű erdő és a 0147/1. hrsz-ú 4,89 AK értékű szántó is. A Hivatal a természetvédelmi hatóság véleményét nem kérte ki a határozatának meghozatala előtt. Határozatát az értesítési záradék szerint megküldte a természetvédelmi hatóságnak, de az Érdekegyeztető Fórummal nem közölte a határozatát. A határozat fellebbezés hiányában jogerőre emelkedett.

A Földrendező és a Földkiadó Bizottság elnökei az I. kárpótlási földalapba jogerősen kijelölt földek (természetvédelmi oltalom alatt álló erdők kivételével) árverésének befejezését követően 1995. január 12. napján közös kérelemmel fordultak a Hivatalhoz. A közösen előterjesztett kérelem lényege, hogy a szövetkezet által, a használatában álló tarnaleleszi földekből az I. kárpótlási földalapba elkülönített, de árverésre nem bocsájtott 0170/A. hrsz-ú, 301,30 AK értékű védetté nyilvánított erdőterületnek, a részarányföldtulajdon fedezetére szolgáló földalapba jogerősen kijelölt 030. hrsz-ú területtel való cseréjét hagyja jóvá, továbbá hogy a MEFAG-ot érintő kárpótlási földalap-csökkenés miatt a II. földalapba besorolt, a szövetkezet használatában álló és a Magyar Állam tulajdonát képező, mintegy 250 AK értékű földet az I. kárpótlási földalapba vonjanak be.
A Hivatal a kérelmet elutasította, az 1995. január 17-én kelt 1606/1995. sz. határozatával. 

Fellebbezés folytán az  ügyet az OKKH bírálta el. Az OKKH az I. fokú közigazgatási határozatot helyben hagyta, a fellebbezést elutasította. Az érdekeltek a határozat bírósági felülvizsgálatát nem kérték. A határozat jogerőre emelkedett.
A Községi Érdekegyeztető Fórum képviselője 1995. december 5-én panasszal fordult a földművelésügyi miniszterhez és a korábban már részletezett panaszának orvoslását kérte. Beadványára a minisztérium Vizsgálati Főosztálya lényegében azt a választ adta, hogy a tarnaleleszi földalap-elkülönítésre vonatkozó jogerős bírósági ítélettel jóváhagyott egyezséget államigazgatási úton nem áll módjában megváltoztatni. A természetvédelmi területek védelmét célzó alkotmánybírósági határozatban foglaltak végrehajtása nem teszi érvénytelenné a Heves Megyei Bíróság ítéletét azon az alapon, hogy az ítéletben foglaltaktól eltérően kisebb %-ban lehet kárpótlási földet árverezni.

A Földrendező Bizottság elnöke pedig 1996. március 26-án azzal a kéréssel fordult a privatizációért felelős tárcanélküli miniszterhez, hogy a MEFAG által Tarnalelesz községben az  I. kárpótlási földalapba kiközölt, de ki nem jelölt 208 AK értékű erdő, és a kijelölt, de természeti védettsége miatt el nem árverezett 167,5 AK értékű (összesen 375 AK értékű) erdőt jelöljön ki a kárpótlási földalapba.  

A Földrendező Bizottság elnökének beadványát az ÁPV RT. kormányzati kapcsolatok ügyvezető igazgatója a 104/1991. (VIII. 3.) Korm. rendelet 24. § (5) bekezdésében megjelölt állami tulajdonú termőföld árverésre kijelölésének (II. földalap) módosítása iránti kérelemnek minősítette és hiánypótlásra szólította fel a kérelmezőt.
A Földrendező Bizottság elnöke válaszában kifejtette, hogy  nem földalap-kijelölésnek a módosítását kéri, nem pótlólagos földalap-kijelölést kér, hanem azt kéri, hogy az I. földalapba keletkezett hiány miatt ki nem adott terület helyett jelöljenek ki más, nem a tájvédelmi körzetbe eső erdőterületet.
Mivel a privatizációért felelős tárcanélküli miniszter a panaszossal döntést még nem közölt, az 1993. évi LIX. törvény 17. § (1) bekezdésére hivatkozással megkerestem a privatizációért felelős tárcanélküli minisztert. A miniszter megbízásából kabinetfőnöke azt a választ adta, hogy mivel panaszos nem pótkijelölést kér, hanem az I. kárpótlási földalapban keletkezett hiány helyreállítását kéri (375 AK értékben), ezért az állami tulajdon  kárpótlási termőföldalap módosítására kezdeményezett eljárást meg kellett szüntetni, az erről szóló KKI-455/1996. sz. miniszteri határozat a miniszter személyének változása miatt még nem került aláírásra. A kérelem azonban - az esetben sem volna teljesíthető, ha az az állami tulajdonú II. kárpótlási földalap módosítására irányult volna a bevonni kért terület erdőművelési ága miatt.

Jogszabályi háttér

1991. évi XXV. törvény a tulajdonviszonyok rendezése érdekében, az állam által az állampolgárok tulajdonában igazságtalanul okozott károk részleges kárpótlásáról 

12. § (4) A megyei (fővárosi) kárrendezési hivatal a 11. § (1) bekezdésében megállapított határidő elteltétől számított két hónapon belül összesített értesítést küld az érintett gazdálkodó szervezeteknek arról, hogy a tulajdonukban, vagy használatukban lévő, s az e törvény hatálya alá tartozó módon megszerzett termőföldre tekintettel mekkora aranykorona mennyiségre jelentettek be kárpótlási igényt.

15. § (1) A kárpótlás termőföldben történő biztosítása érdekében a szövetkezet vagy jogutódja (a továbbiakban: szövetkezet) a 12. § (4) bekezdésében említett értesítés kézhezvételétől számított 30 napon belül a 16–18. §-okban foglalt rendelkezéseknek megfelelően kijelöli azt az e törvény kihirdetése napján a tulajdonában vagy használatában álló termőföldterületet, amelyet a 2. számú mellékletben felsorolt jogszabályok alapján szerzett meg. Amennyiben a szövetkezet a kijelölési kötelezettségének nem tesz eleget, akkor az e törvény alapján megszerzett, s a tulajdonában vagy használatában lévő termőföld mennyiség teljes egészében kijelöltnek tekintendő.
(2) Az (1) bekezdés alapján kijelölt termőföldterületre a kárpótlásra jogosultakat vételi jog illeti meg.

16. § A szövetkezetnek legalább a 12. § (4) bekezdésében említett értesítésben meghatározott AK értékű termőföldterületet kell kijelölnie úgy, hogy a kijelölt földmennyiség átlagos AK értékének meg kell egyeznie a szövetkezet egyéb földterületének átlagos AK értékével.

17. § (1) A kijelölés során a szövetkezetben a szövetkezeti tagok és alkalmazottak, állami gazdaságnál az alkalmazottak földtulajdonhoz juttatása céljából földalapot kell képezni. A földalap nagyságát úgy kell meghatározni, hogy átlagosan szövetkezeti tagonként 30 AK, szövetkezeti és állami gazdasági alkalmazottak esetében 20 AK értékű termőföld jusson személyenként. Az így számított földalap AK értéke nem haladhatja meg a szövetkezet tulajdonában, illetőleg az állami gazdaság kezelésében lévő termőföld AK értékének 50%-át.
(2) Az (1) bekezdésben említett földalap számításánál szövetkezeti tagként, illetve alkalmazottként, továbbá állami gazdasági alkalmazottként az vehető figyelembe, aki 1991. január 1-jén és azóta is a szövetkezet vagy állami gazdaság tagja, illetve alkalmazottja, és az (1) bekezdésben meghatározottnál kisebb mezőgazdasági földtulajdonnal rendelkezik.

18. § (1) A kiadásra kerülő termőföldet a védett természeti területen kívül kell kijelölni.
(2) Ha a védett természeti területen kívül rendelkezésre álló terület a kijelöléshez nem elegendő – a nemzeti park, a nemzetközi egyezmények hatálya alá tartozó és a fokozottan védett területek kivételével –, a szövetkezet tulajdonában lévő szántó, kert, gyümölcsös, szőlő és erdő művelési ágba tartozó védett természeti terület is kijelölhető.
(3) A védett természeti területből történő kijelölés esetén a természetvédelmi hatóság hozzájárulását be kell szerezni.

21. § (1) Az árverésen az őt megillető kárpótlási jegyekkel az a kárpótlásra jogosult vehet részt,

a) akinek az elvett termőföldje a szövetkezet tulajdonában vagy használatában van,
b) aki a termőföldet árverező szövetkezetnek 1991. január 1-jén és az árverés időpontjában is tagja, illetőleg az árverés időpontjában azért nem tagja, mert tagsági viszonya az Ámt. hatálybalépését követően kiválással, a szövetkezet gazdasági társasággá történő átalakulása vagy a szövetkezet megszűnése folytán szűnt meg.
c) akinek 1991. június 1-jén abban a községben, városban volt az állandó lakóhelye, ahol az árverező szövetkezet termőföldterülete van.

1991. évi XXV. törvény végrehajtásáról szóló 104/1991. (VIII. 3.) Korm. rendelet

20. § (1) A termőföldön alapuló kárpótlási igényekről az összesített értesítést szövetkezetenként, illetőleg állami gazdaságonként (a továbbiakban együtt: gazdálkodó szerv) a termőföldjeik által érintett községek (városok) szerint csoportosítva kell elkészíteni.
(2) Az értesítés a gazdálkodó szervezet termőföldjét érintő kárpótlási igényként olyan mértékű összesített AK értéket tartalmaz, amilyen mértékű kárpótlási jegy kiadása várható az érintett termőföld vonatkozásában.

1992. évi II. törvény a szövetkezetekről szóló 1992. évi I. törvény hatálybalépéséről és az átmeneti szabályokról

13. § (3) A mezőgazdasági szövetkezet a közös használatában álló, továbbá a bármilyen címen tulajdonába került földekből – helyrajzi szám szerint meghatározva – elkülöníti

a) a tagok, a velük azonos jogállású személyek és a kívülállók (a továbbiakban együtt: részarány-földtulajdonos) tulajdonában levő földet,
b) a tulajdonviszonyok rendezése érdekében, az állam által az állampolgárok tulajdonában igazságtalanul okozott károk részleges kárpótlásáról szóló 1991. évi XXV. törvény (a továbbiakban: Kpt.) 17. §-ában meghatározott földalapot,
c) a Magyar Állam tulajdonában lévő földeket,
d) a Kpt. 15–16. és 18–20. §-aiban meghatározott földet az ott megjelölt árverés céljára.

14. § (1) A 13. § (2) bekezdésének a) és d) pontjaiban meghatározott földeket úgy kell kijelölni, hogy azok azon a településen, illetőleg elsősorban a település azon részén legyenek kijelölve, ahol azok a tulajdonosoktól a szövetkezet közös használatába kerültek.
(2) A 13. § (2) bekezdésének a) pontjában meghatározott földeket úgy kell kijelölni, hogy:
a) e földek kataszteri jövedelme (a továbbiakban: AK értéke) feleljen meg a részarány-földtulajdonosokat az ingatlannyilvántartás szerint megillető összesített AK értéknek;

15. § (1) A 13. § (2) bekezdésének a), b) és d) pontjában meghatározott földeket a 14. §-ban meghatározottakon túlmenően úgy kell kijelölni, hogy
...
i) a – lakott tanyákhoz tartozó termőföldek kivételével, melyek kijelöléséhez a természetvédelmi hatóság hozzájárulása szükséges – nemzeti park, nemzetközi egyezmény hatálya alá tartozó és a fokozottan védett terület, továbbá – szántó, gyümölcsös, kert, szőlő művelési ágba tartozó termőföldek kivételével, amelynek kijelöléséhez a természetvédelmi hatóság hozzájárulása szükséges – egyéb védett természeti terület ne kerüljön bele.

(2) A Kpt.-ben meghatározott árverésre nem jelölhető ki az a föld, amely a kijelölés időpontjában is személyi használatban vagy tartós földhasználatban van.
(3) Az (1) bekezdés i) pontjában meghatározott rendelkezést kell alkalmazni védelemre tervezett területek esetében is. Védelemre tervezett területeken a nyilvántartásba vett és a védetté nyilvánítást előkészítő eljárás alá vont terüteket kell érteni.
(4) Ha a nemzeti park vagy tervezett nemzeti park területén a 13. § (3) bekezdésének a) pontja szerinti földalap kijelölése más módon nem lehetséges – nemzetközi egyezmények hatálya alá tartozó és fokozottan védett vagy e védettségi formákba tervezett területek kivételével – szántó, szőlő, gyümölcsös, erdő, kert művelési ágba tartozó termőföldek e területeken a fenti földalapba kijelölhetők. A kijelöléshez a környezetvédelmi és területfejlesztési miniszter hozzájárulása szükséges, amelynek megadása feltételhez köthető.
(5) A földalapokba ki nem jelölhető védett és védelemre tervezett természeti területeket a szövetkezet közös használatában álló, a Magyar Állam tulajdonában álló földekre kell elkülöníteni. E területeken a szövetkezet közös használati joga megszűnik, e területeket az illetékes nemzeti park vagy természetvédelmi igazgatóság kezelésébe kell adni.

18. § A Magyar Állam tulajdonaként a földeket (földrészleteket) úgy kell elkülöníteni, hogy azok összesített AK értéke feleljen meg az ingatlannyilvántartás szerint a Magyar Államot megillető AK értéknek, és ezek elsősorban azon a településen, illetőleg a településnek azon a részén legyenek kijelölve, ahol eredetileg voltak.

20. § (1) A termőföldeknek a különböző tulajdonú földalapok (13. §) céljára történő elkülönítésével kapcsolatban az e törvényben meghatározott feltételek megvalósulásának ellenőrzése céljából az érdekeltek helyi érdekegyeztető fórumot (a továbbiakban: fórum) alakítanak.

21. § (1) A szövetkezet a 13. § szerinti földalapok elkülönítésének tervezetét a Kpt. 15. §-a (1) bekezdésében meghatározott kötelezettségének megfelelően – az értesítéstől számított harminc napon belül – köteles a fórumnak véleményezésre megküldeni, amely nyolc napon belül tehet észrevételt a tervezetre.
(2) ....
(6) A határozathozatal során a földhivatal szakvéleményét, valamint védett természeti terület esetében az illetékes természetvédelmi hatóság szakhatósági nyilatkozatát meg kell szerezni.
(7) A határozat ellen a szövetkezet, illetve a fórum vagy a részarány-földtulajdonosok képviselője fellebbezhet az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatalhoz. Ha a Hivatal jogerős határozatának bírósági felülvizsgálását kérik, a bíróság a határozatot megváltoztathatja.

1993. évi II. törvény a földrendező és a földkiadó bizottságokról

13. § (1) ...
(7) E törvény hatálybalépésével egyidejűleg
...
4. az Ámt. 19. §-a hatályát veszti;
...

1992. évi L. törvény a szövetkezetekről szóló 1992. évi I. törvény hatálybalépéséről és az átmeneti szabályokról szóló 1992. évi II. törvény módosításáról

4. § (1) A Tv. 15. § (1) bekezdés i) pontja helyébe a következő rendelkezés lép:

[(1) A 13.  § (3) bekezdésének a), b) és d) pontjában meghatározott földeket a 14. §-ban meghatározottakon túlmenően úgy kell kijelölni, hogy]

"i) a - lakott tanyákhoz tartozó termőföldek kivételével, melyek kijelöléséhez a természetvédelmi hatóság hozzájárulása szükséges - nemzeti park, nemzetközi egyezmény hatálya alá tartozó és a fokozottan védett terület, továbbá- szántó, gyümölcsös, kert, szólő, erdő művelési ágba tartozó termőföldek kivételével, amelynek kijelöléséhez a természetvédelmi hatóság hozzájárulása szükséges - egyéb védett természeti terület ne kerüljön bele." 

1995. évi XCIII. törvény a védett természeti területek védettségi szintjének helyreállításáról

1. § (1) E törvény hatálya – a (2) bekezdésben foglalt kivétellel – azokra a védett és fokozottan védett, valamint a védelemre tervezett természeti területekre (a továbbiakban együtt: védett természeti terület) terjed ki, amelyeket a mezőgazdasági szövetkezet közös használatában álló földterületek részeként törvény alapján
a) a részarány-földtulajdonosok földjének kiadása, valamint a tagok és alkalmazottak földhöz juttatása, továbbá a kárpótlási árverés céljából földalapokba elkülönítettek, vagy
b) az a) pontban meghatározott földalapokba – a védettségre tekintettel – nem jelöltek ki.

(2) Nem terjed ki a törvény hatálya az (1) bekezdés a) pontjában meghatározott, azokra a védett természeti területekre, amelyeknek az egyes földalapokba történő kijelölésére a szövetkezetekről szóló 1992. évi I. törvény hatálybalépéséről és az átmeneti szabályokról szóló 1992. évi II. törvény módosításáról rendelkező 1992. évi L. törvény 4. §-ában foglalt módosító, illetve kiegészítő szabályok alkalmazása nélkül is törvényes lehetőség volt, és a kijelölés az irányadó szabályoknak megfelelően történt.

2. § (1) A törvény hatálya alá tartozó és magántulajdonba még nem került földterületek földalapba történő kijelölése [1. § (1) bekezdés a) pont] – a 3. §-ban foglalt kivétellel – e törvény alapján megszűnik.

28/1994. (V. 20.) AB határozat

1. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy az Alkotmány 18. §-ában megállapított, az egészséges környezethez való jog a Magyar Köztársaságnak azt a kötelezettségét is magában foglalja, hogy az állam a természetvédelem jogszabályokkal biztosított szintjét nem csökkentheti, kivéve, ha ez más alapjog vagy alkotmányos érték érvényesítéséhez elkerülhetetlen. A védelmi szint csökkentésének mértéke az elérni kívánt célhoz képest ekkor sem lehet aránytalan.

2. Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a szövetkezetekről szóló 1992. évi I. törvény hatálybalépéséről és az átmeneti szabályokról szóló 1992. évi II. törvény 15. § (1) bekezdés i) pontjában az "erdő" művelési ág felvétele a természetvédelmi hatóság hozzájárulásával kijelölhető termőföldek művelési ágainak felsorolásába; továbbá a 15. § (4) bekezdése alkotmányellenes, ezért e rendelkezéseket hatálybalépésük napjára visszamenően megsemmisíti. A visszaható hatályú megsemmisítésből következően – a mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megszüntetéséig – az 1992. évi II. tv. 13. § (2) bekezdés d) pontjában meghatározott földek közül az "erdő" művelési ágba tartozó védett területek a határozat kihirdetését követően már nem adhatók magántulajdonba, akkor sem, ha a megsemmisített jogszabályi rendelkezés alapján már jogerősen kijelölésre kerültek.

Indokolás V. 3. pont

Az Alkotmánybíróság nem talált olyan elfogadható okot, amely a környezethez való jog korlátozásának elkerülhetetlen szükségességét akárcsak mérlegelhetővé tette volna. Az a körülmény ugyanis, amely a védelmi szint csökkentésének az Ámt.-ben és az Fbt.-ben nyilvánvaló indítéka volt – a kijelölhető földterületek kibővítése, tekintettel a Kpt. alapján megszerezhető földtulajdonra mutatkozó nagy mennyiségű igényre, valamint a részarány-földtulajdonosok természetbeni kielégítésére –, nem állítható szembe az államnak a természet védelmére vonatkozó alkotmányos kötelességével.
A kárpótlás nem az állam alkotmányos kötelezettségén nyugszik. Különösen nincs az államnak semmiféle alkotmányi kötöttsége arra nézve, hogy kárpótlásként milyen javak megszerzését teszi lehetővé. Ugyanígy nincs senkinek semmiféle alkotmányos joga arra, hogy vételi joggal élve, árverésen, meghatározott nagyságú földet szerezzen.

33/1994. (VI. 17.) AB határozat 

Az Alkotmánybíróság a 28/1994. (V. 20.) AB határozat rendelkező részének 2. pontját a következő bekezdéssel egészíti ki:
"A visszaható hatályú megsemmisítésből következően – a mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megszüntetéséig – az 1992. évi II. tv. 13. § (2) bekezdés d) pontjában meghatározott földek közül az "erdő" művelési ágba tartozó védett területek a határozat kihirdetését követően már nem adhatók magántulajdonba, akkor sem, ha a megsemmisített jogszabályi rendelkezés alapján már jogerősen kijelölésre kerültek."

A vizsgálat megállapítása

Az 1991. évi XXV. törvény (Kpt.) 15. § (1) bekezdése szerint a kárpótlás termőföldben történő biztosítása érdekében a szövetkezet vagy jogutódja a 12. § (4) bekezdésben említett értesítés kézhez vételétől számított 30 napon belül a 16-18. §-okban foglalt rendelkezéseknek megfelelően kijelöli az  e törvény kihirdetése napján tulajdonában vagy használatában álló termőföldterület, melyet a 2. sz. mellékletben felvett jogszabályok alapján szerzett meg. A 16. § értelmében a szövetkezetnek legalább a 12. § (4) bekezdésében említett értesítésben meghatározott AK értékű földet kell kijelölni úgy, hogy a kijelölt földmennyiség átlagos AK értékének meg kell egyeznie a szövetkezet egyéb földterületének átlagos AK értékével. A 17-18. §-ok a kijelölés során kötelezően érvényesítendő tagi, alkalmazotti földalap-kijelölésre vonatkozó szabályokat, illetve a védett természeti területekre vonatkozó rendelkezéseket tartalmaznak.
E rendelkezések azonban csak kizárólagosan a kárpótlási igények kielégítését szolgáló árverés céljára kijelölendő földalapokra vonatkozóan írnak elő kötelező rendelkezéseket.

Az 1992. január 20-án hatályba lépett és többször módosított 1992. évi II. törvény (AMT) 13. § (2) bekezdése azonban a szövetkezetek részére meghatározott sorrend szerinti földalapok elkülönítését teszi kötelezővé. E szerint a mezőgazdasági szövetkezet a közös használatában álló, továbbá bármilyen címen a tulajdonába került földek közül elkülöníti:

a) a tagok és velük azonos jogállású személyek és a kívülállók,  azaz a részaránytulajdonosok tulajdonában álló földeket,
b) a Kpt. 17. §-ában meghatározott földalapot,
c) a magyar állam tulajdonában álló földeket,
d) a Kpt. 15-16. és a 18-20. §-aiban meghatározott földeket az ott megjelölt árverés céljára.

Az ÁMT 14. és 15. §-a további feltételeket állapít meg az egyes földalapok elkülönítésére vonatkozóan
E szabályok szerint a Tsz-nek a föld-alapelkülönítési tervezet elkészítése során alapvetően a gazdálkodó szervezet teljes AK mennyiségéből kell kiindulni és a kárpótlási hivatal által közölt teljes AK mennyiségnek megfelelő AK értékű földet kell kijelölni a jogszabályi rendelkezések figyelembevételével és betartásával.
A vizsgálat megállapította, hogy a Hivatal által a szövetkezet teljes gazdálkodási területére kiközölt AK értékű földet a szövetkezet kijelölte (7145 AK). Az is tény, hogy ezen belül a Tarnalelesz községre kiközölt érték 4445 AK volt.  A Tsz-nek azonban az elkülönítési tervezet elkészítése során Tarnalelesz vonatkozásában is be kellett tartani az AMT 13. § (2) bekezdés       a)-b) pontjában foglaltakat is és az egyes földalapokat a községben is ennek figyelembevételével kellett elkülöníteni. A kárpótlási földalap elkülönítése előtt ki kellett jelölni a tagi, alkalmazotti földalapot (Kpt. 17. §) és a magyar állam tulajdonában levő földeket. Tarnalelesz község határának a Tsz. gazdálkodási területéhez tartozó kataszteri tiszta jövedelme 7791 AK. Ebből először el kellett különíteni a részaránytulajdonosok tulajdonában álló 4117 AK értékű földet, így látható, hogy a részaránytulajdoni föld kijelölését követően a községre bejelentett 4450 AK értékű föld kijelölésére már nem volt fedezet, mivel a tagi alkalmazotti földalapkézésre vonatkozó szabályokat is betartották és az állam tulajdonában álló földeket is kijelölték, a  kárpótlás céljára 1882 AK értékű föld elkülönítésére volt fedezet. 

A Kpt. 27. § (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy az állami gazdaságnak a kezelésében lévő állami tulajdonú termőföld kijelölése és árverése tekintetében a 15-26. §-okban, továbbá az AMT 13-27. §-ait kell megfelelően alkalmazni. E szerint a MEFAG földalap elkülönítési tervezetének elkészítése során és a gazdálkodó szervezet egészére vonatkozó teljes AK értékből kellett kiindulni és ebből kell kijelölni a Hivatal által közölt AK értéket a gazdálkodó szervezet egész területére vonatkozóan. A gazdálkodó szervezet egészére vonatkozóan a Hivatal által közölt érték számelírás folytán 34.558 AK. Ezzel szemben a kárpótlásra jogosultak által a Hivatalhoz bejelentett igény 15.000 AK. A Hivatal a tévedését nem korrigálta. A gazdálkodó szervezet a Hivatal által hibásan kiközölt AK értéket a kárpótlás céljára kijelölni nem tudta, azonban a kárpótlás céljára 22.048 AK-t kijelölt, mely 7000 AK értékkel meghaladja az egész gazdálkodási területére vonatkozóan a törvény által előírt kijelölési kötelezettséget.
Tarnalelesz vonatkozásában a Hivatal 922 AK értékű kárpótlási igényről értesítette a MEFAG-ot. Ezzel szemben  a benyújtott kárigényről készített összesítő ív szerint a kárpótoltak által ténylegesen bejelentett igény Tarnalelesz vonatkozásában 622,35 AK. A gazdálkodó szervezet kijelölésre alkalmas föld hiányában a Hivatal által a ténylegesen bejelentett igénynél magasabb AK értékben kiközölt AK mennyiséget a kárpótlási földalapba kijelölni nem tudta, azonban az I. kárpótlási földalapba így is kijelölt 741,35 AK-t, mely a kárpótoltak bejelentése alapján összesített igényt, mintegy 120 AK-val meghaladja.
Megállapítható, hogy a Hivatal az 1991. évi XXV. törvény 12. §-ában írt értesítési kötelezettségét a gazdálkodó szervezet felé hibás tartalommal teljesített, mert magasabb AK értékről értesítette a kijelölésre kötelezett gazdálkodó szervezetet, mint amit a kárpótlási igényt bejelentők összesített igénye megalapoz. 
Panaszosoknak az a kifogása, hogy a gazdálkodó szervezetek kevesebb földet jelöltek ki Tarnalelesz községben az I. kárpótlási földalapba, mint amit a kárpótlásra jogosultak igényként bejelentettek nem alapos, mert a Tsz. földalapok tekintetében a törvény betartásával - amely nemcsak a kárpótlási földkijelölésre tartalmaz rendelkezéseket - több földet kijelölni nem lehetett, a MEFAG vonatkozásában pedig azért, mert a MEFAG a ténylegesen bejelentett igényt meghaladó AK értékű földet jelöl ki az I. kárpótlási földalapba. Egyébként a tarnaleleszi kárpótoltak mindkét gazdálkodó szervezet egész területén részt vehettek az I. földalapba kijelölt földek árverésén. 

A kárpótlási földalapba kijelölt védett erdőterületek pótlásával kapcsolatban a vizsgálat megállapította, hogy a gazdálkodó szervezetek földalap-elkülönítési tervezetének elkészítését szabályozó 1992. évi II. törvényt módosító 1992. évi L. törvény, mely 1992. július 3. napján lépett hatályba, lehetővé tette, hogy a kárpótlási földalapba (1992. évi II. törvény 13. § (2) bekezdés d) pont) a természetvédelmi hatóság hozzájárulásával  erdőművelési ágba tartozó védett területen lévő erdő is kijelölhető legyen. (1992. évi II. törvény módosított 15. § (1) bek. i) pontja)
Az AMT 21. § (6) bekezdése pedig úgy rendelkezik, hogy a Kárrendezési Hivatalnak "A határozathozatal során a földhivatal szakvéleményét, valamint védett természeti terület esetében az illetékes természetvédelmi hatóság szakhatósági nyilatkozatát is meg kell szerezni."
A Kárrendezési Hivatal a határozathozatala során a földhivatal szakvéleményét a törvényi előírásoknak megfelelően beszerezte, azonban a természetvédelmi hatóság szakhatósági nyilatkozatát nem szerezte meg. Így hozta meg a Tsz. földalapok elkülönítését jóváhagyó és 1992. július 17-én kelt, valamint a MEFAG földalapok elkülönítését jóváhagyó 1992. szeptember 4-én kelt határozatát.
Mivel a Kárrendezési Hivatal határozathozatala során a természetvédelmi hatóság szakhatósági nyilatkozatát nem kérte ki, ezzel a megsértette az 1992. évi II. törvény 21. §-ának (6) bekezdésében foglalt rendelkezéseket, mely a természetvédelmi hatóság nyilatkozatának megszerzésére vonatkozik. 
Mivel a Hivatal a MEFAG földalap-elkülönítési tervezetét jóváhagyó határozatát az Érdekegyeztető Fórum részére nem kézbesítette, ezzel megsértette az 1957.  évi IV. törvény 45. § (4) bekezdésében foglalt azt a rendelkezést, mely előírja hogy: "A határozatot meg kell küldeni vagy arról tájékoztatást kell adni a jogszabályban meghatározott szervnek (személynek), valamint az ügyben eljárt szakhatóságnak." Mivel a Hivatal határozata ellen az AMT 21.  § (7) bekezdése "a    Fórum"-nak fellebbezési jogot biztosít, a határozatot a Fórum részére meg kellett volna küldeni. A Hivatal ezt nem tette. Ezzel alkotmányos visszásságot idézett elő. A határozatok meghozatala során elkövetett mulasztások ma már nem orvosolhatók. A kárpótlási földalapba a természetvédelmi hatóság nyilatkozatának beszerzése nélkül kijelölt védet és a fokozottan védett erdőterületek magántulajdonba adására nincs mód, az említett területek helyett újabb területek kijelölése pedig nem kötelező 

Az Alkotmánybíróság a 33/1994. (VI. 17. AB határozatával kiegészített 28/1994. (V. 20.) AB határozatában megállapította, hogy az állam a természetvédelem jogszabályokkal biztosított szintjét - ha más alapjog vagy alkotmányos érték érvényesítéséhez elkerülhetetlenül nem szükséges - nem csökkentheti.
Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy a szövetkezetekről szóló 1992. évi I. törvény hatályba lépéséről és az átmeneti szabályokról szóló 1992. évi II. törvény 15. § (1) bekezdése i) pontjában az "erdő" művelési ág felvétele a természetvédelmi hatóság hozzájárulásával kijelölhető termőföldek művelési ágának felsorolásába, továbbá a 15. § (4) alkotmányellenes, ezért e rendelkezéseket hatályba lépésük napjára visszamenően  megsemmisíti. A visszaható hatályú megsemmisítésből következően - a mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megszüntetéséig - az 1992. évi II. törvény 13. § (2) bekezdés d) pontjában meghatározott földek közül az "erdő" művelési ágba tartozó védett területek a határozat kihirdetését követően már nem adhatók magántulajdonba, akkor sem, ha a megsemmisített jogszabályi rendelkezések alapján már jogerősen kijelölésre kerültek."
Mint az Alkotmánybíróság rámutatott határozatának indokolásának V. pontjában "az Alkotmánybíróság nem talált olyan elfogadható okot, amely a környezethez való jog korlátozásának elkerülhetetlen szükségességét akár csak megkérdőjelezhette volna. Az a körülmény ugyanis, amely a védelmi szint csökkentésének az AMT-ben és az Fbt-ben nyilvánvaló volt - a kijelölhető földterületek kibővítése, tekintettel a Kpt. alapján megszerezhető földtulajdonra mutatkozó nagymennyiségű igényre, valamint a részarányföld-tulajdonosok természetbeni kielégítésére - nem állítható szembe az államnak a természetvédelemre vonatkozó alkotmányos kötelezettségével.
A kárpótlás nem az állam alkotmányos kötelezettségén nyugszik. Különösen nincs az államnak semmiféle alkotmányi kötelezettsége arra, nézve, hogy kárpótlásként milyen javak megszerzését teszi lehetővé. Ugyanúgy nincs senkinek semmiféle alkotmányos joga arra, hogy vételi jogával élve árverésen meghatározott nagyságú földet szerezzen."

A védett természeti területek védettségi szintjének helyreállításáról szóló 1995. évi XCIII. törvény - mely 1995. XI. 10. napján hatályba lépett - úgy rendelkezik, hogy a törvény hatálya alá (1. § (1) bek. a)-b) pontjai)  tartozó és magántulajdonban még nem került földterületek földalapba történő kijelölése - a 3. §-ban foglalt kivétellel - e törvény alapján megszűnik (2. § (1) bekezdés). A törvény 2. § (3) bekezdése pedig kimondja: "Ha a kijelölés befejeződött, a kijelölésre kötelezettek az (1) bekezdésében foglalt földterületek helyett pótlólagos kijelölésre vagy a kijelölés megismétlésére nem köteles, ...."

Érintett alkotmányos jogok 

Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése kimondja: "A Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam."
Az Alkotmány idézett rendelkezésének alapvető elemét jelentő jogbiztonság elvét azzal sértette meg a Megyei Kárrendezési Hivatal, hogy eljárása során a természetvédelmi szakhatóság nyilatkozatát nem szerezte be, értesítési kötelezettségét nem a törvényben írtak szerint teljesítette.

Az Alkotmány 57. § (5) bekezdése szerint: "A Magyar Köztársaságban  a törvényekben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírói, államigazgatási vagy más hatósági döntés ellen, mely jogát vagy jogos érdekét sérti. Az Alkotmány eme rendelkezéseit a Megyei Kárrendezési Hivatal azzal sértette meg, hogy az Érdekegyeztető Fórum feladatkörét érintő ügyben hozott határozatát a Fórum részére a törvényi előírások ellenére sem küldte meg, mellyel a fellebbezésre jogosultat elzárta jogorvoslati joga gyakorlásának lehetőségétől.
A Hivatal eljárása során a leírtak szerinti alkotmányos visszásságot idézett elő. Mivel az előidézett alkotmányos visszásság kiküszöbölésére az adott ügyben ma már nincs lehetőség, ezért ajánlást nem teszek. 

A vizsgálatról készült jelentésem megküldésével panaszosokat, a Heves Megyei Kárrendezési Hivatal vezetőjét és az OKKH elnökét tájékoztattam.

Budapest, 1997. április 17.

Gönczöl Katalin